Copyright: Külföldi Magyar Cserkészszövetség, Verziószám: 1.0


Címoldal
	A fény felé Vezetôk kézikönyve Gémes István evangélikus lelkész Tartalomjegyzék


A FÉNY FELÉ

-- Vezetôk kézikönyve --

Stuttgart, 1983.

Tartalomjegyzék


Tartalomjegyzék

Az Elektronikus Cserkész Könyvtár

Elôszó a könyv 3., elektronikus kiadásához

Elôszó

Elôszó a 2. kiadáshoz

Útmutató

	Miért tartsunk áhítatot?
	Mi az áhítat lényege?
	Az áhítat felépítése
	Gyakorlati tanácsok
	Hogy készülsz elô az áhítatokra?
Áhítatvázlatok

	Szavak és tettek
	Boldogok a békeszerzôk
	A tiszta száj -- fontos az?
	Minek imádkozzam?
	Ki a tökéletes
	Hetvenhétszer?
	Mindent elérünk törvényekkel?
	Felelôsség -- miért éppen én?
	Ki a felebarátom?
	Böjt -- csak koplalás?
	Kisértés -- mi az?
	Keresek -- keresnek
	Örüljetek az Úrban
	Ki vagyok én?
	Teherhordók
	Tehetetlenségre vagyunk ítélve?
	Csúszómászóké a jövô?
	Félelemmentes élet
	Egyhangú zsolozsmázás?
Versek

	Ady Endre:	Az Úr érkezése
		,,Ádám, hol vagy?
	Áprily Lajos:	A csavargó a halálra gondol
		Imádkozom: legyek vidám
	Babits Mihály:	Az elbocsátott vad
	Bódás János:	Bennünk szüless meg, Jézus
		Tükör
	Dsida Jenô:	Húsvéti ének az üres sziklasír mellett
		Tekintet nélkül
		Templomablak
	Gyóni Géza:	Csend
	József Attila:	Csöndes estéli zsoltár
		Isten
	Nemes Nagy Ágnes:	Kiáltva
	Reményik Sándor:	Akarom
		A szônyeg visszája
		Béke
		Békesség Istentôl
		Fáklya verem elôtt
		Istenarc
		Kegyelem
		Öröktûz
	Sík Sándor:	Ments meg Uram
	Szabó Lôrinc:	Biztató
	Túrmezei Erzsébet:	Most élni -- küldetés
	Weöres Sándor:	Ábrahám áldozása
		Ha majd testemre
		Naplójegyzet
		Vonj sugaradba Istenem


Elôszó

Ez a füzet azoknak siet segítségére, akik -- akármilyen összejövetel alkalmából -- Isten üzenetét kell közvetítsék a rájuk bízottaknak. Az elsô rész elvileg foglalkozik az áhítattal, a második beszédvázlatokat közöl.

A füzet önálló és a vezetôkhöz szól, de szervesen kiegészíti az ifjúsági áhítatoskönyvet. A közölt verseket meditatív szempontok szerint válogattuk ki. Sokszor elindíthat egy vers is olyan gondolatsort bennünk, amely áhítatba torkollik.

Az elvi rész nem lezárt, bôven van lehetôség egyéni kiegészítésére is. Az áhítat-tervek nem többek vázlatnál, néha csak az irányt jelölik meg, máskor pedig csak a bibliai szöveg teológiai tartalmára mutatnak. Kívánatos, hogy a vezetô átgondolja ôket és -- talán a ,,továbbvezetô kérdések'' közé beépítse a maga gondolatait. A vázlatok és a továbbvezetô kérdések felhívják a figyelmet a párbeszéd lehetôségére is. Ahol megfelelô segítség van, érdemes az igehirdetést dialógus formában fölépíteni.

,,Mûvünket'' nem tekintjük ,,öröknek'', minden jó változtatási, kibôvítési tanácsért hálásak vagyunk.

Legyen Isten áldása a füzet használatán!

Stuttgart, 1983. Húsvétján

Gémes István lelkész


Elôszó a 2. kiadáshoz

Második kiadásban jelenik meg a ,,Vezetôk kézikönyve''. Miután ,,A fény felé'' c. áhítatoskönyvünk igen széles körben ismertté vált és használatos, egyre többször találkozunk a kérdéssel: ,,mikor jelenik meg újra a Vezetôk kézikönyve''?

Ugyancsak igényként merült föl, hogy több útmutatást adjunk az ökumenikus munkához. Jelen kiadásunk változatlan, viszont tervezünk egy második kötetet, amely az elôbb említett igényt is hivatott lenne kielégíteni.

Azzal a kívánsággal bocsátjuk hát most útjára ezt a 2. kiadást, hogy minél több ifjúsági vezetô hûséges tanácsadója lehessen Magyarországon, Erdélyben, a Kárpátalján, a Felvidéken, no és a nyugati országokban élô magyar keresztény szórványban.

Bietigheim, 1990. nyarán

Gémes István lelkész


Miért tartsunk áhítatot?

=> mert NEVELÔK vagyunk, akik a rájuk bízottak átfogó neveléséért felelôsek. Az átfogó nevelés a vallásost is magában foglalja. Amely vezetô azért ezt elhanyagolja, nem áll hivatása magaslatán: neveltjét megkárosította.

=> mert a vallásos nevelés nem csak vallási ismeretek, tudás közvetítésében, megtanításában, hanem a vallás szép gyakorlásában is áll. A gyakorlatok egyik része a ,,rítusok'' területére esik, amelyekhez az istentisztelet és az áhítat is hozzátartozik.

=> mert -- ki tudja, hol, milyen okból -- nincs a közelben lelkész, aki istentiszteletet tarthatna. Az áhítat sohase lépjen az istentisztelet helyére, csak helyettesítheti azt. Ugyanakkor felmerülhet az a kérés is egy táborban, hogy pl. a napot -- a szokásos kereten túlmenôen -- rövid meditációval fejezzétek be, s akkor nem szabad elzárkózni a kérés elôl.

=> mert együttlétek alkalmával meg kell mutatnunk a ránkbízottaknak, hogy mindennek, amit teszünk, vallásos vetülete is van. A könyörgés feszültségek között, kérés problémáknál, hálaadás és köszönet egy-egy szép napért legjobban egy áhítatban juthat kifejezésre. Az áhítatokat ugyan nem kell halmozni, de ha kívánják ôket, meg kell ôket tartani.


Mi az áhítat lényege?

a) Az adott eszközökkel megpróbálunk Isten elé állni. Eszközeink a GONDOLATI KÖZPONTOSÍTÁS, a RÁGONDOLÁS, a HOZZÁ VALÓ IMÁDKOZÁS, ÉNEKLÉS. De mindenekelôtt az Isten igéjének meghallása a Szentírásból. Nem szabad egy áhítatot se tartanunk bibliaolvasás nélkül!

b) Isten igéje olyan, mint a tükör. Ha elétesszük az életünket, kitesszük hatásának mulasztásainkat vagy örömeinket, vágyainkat vagy problémáinkat, hitetlenségünket: hûségesen tükrözi a helyzetünket. Isten igéje az ilyen, élettel való szembesülésnél mutatkozik meg, mint az igazi erôforrás.

c) Az áhítat a közösséget kell építse Isten és közöttünk. Mi dicsérjük Ôt énekkel és imádsággal, Ô megszólít beszédjével. -- De van a közös imádságnak és éneknek igen erôs, emberi közösséget formáló ereje is. Az áhítat ezért ne szólisták fellépésének alkalma legyen, hanem inkább ,,kórusgyakorláshoz'' hasonló.

d) Az áhítat ne legyen soha valahol a tábori élet legszélén vegetáló KÖTELESSÉGTELJESÍTÉS. Ezt csak kétféleképpen lehet megakadályozni: egyrészt úgy, hogy a tábori (foglalkozási) eseményekrôl az áhítatokon elgondolkozunk, azokat áhítatainkba bevonjuk és újra átéljük. Másként úgy, hogy az áhítatokon szerzett impulzusokat: a közösség aktív megélését, egymás segítését, egymás szeretetben való elvállalását beleszôjük a tábori életbe. Tudnunk kell, hogy kétféle istentisztelet van: a templomi, és a hétköznapok istentisztelete. Jaj nekünk, ha a kettô reménytelenül elszakad egymástól: farizeusokká leszünk!

e) Ez a ,,szimbiózis'' (együttélés) az áhítatokon is kifejezésre kell jusson. Összejöveteleink, táboraink találkozó helyei a különbözô felekezeteknek, egyházakhoz tartozóknak. Áhítatainkra ne azért jöjjünk össze, hogy megsértsük a más hiten levôt. Ezt tiltja szigorúan a szeretet törvénye. Tulajdonképpen a legtöbb esetben te se tehetsz arról, hogy ilyen vagy olyan felekezethez tartozol, ezért is kell a más hovatartozását respektálnod és becsülnöd. Tegyetek meg mindent, hogy az áhítatjaitokra betévedt ,,idegen'' se érezze magát rosszul közöttetek. Ennek ui. súlyos következményei lehetnek!

f) Tartsunk áhítatot, hogy egzisztenciális (régebben azt mondták: lelki) problémáitokról beszélgethessetek egymással. Komoly, közös éneklés, együttes imádkozás, jó, elgondolkoztató prédikáció sokszor itt is megteheti a hatását: kinyílnak az emberek, közlékenyebbé és felvevôképesebbé válnak. Egy-egy közös úrvacsoravétel elôtt (vagy után) talán ellentétek elsimítására vagy kibékülésre is készek lesznek a résztvevôk.

g) Áhítataink tartásának a legfontosabb jellemzôje az legyen, amit Pál apostol ajánl:

,,Mindent, amit csak cselekedtek szóval, vagy tettel, mindent az Úr Jézus nevében tegyetek, hálát adván az Istennek ôáltala...'' (Kol 3,17)


Az áhítat felépítése

Kettôre ügyelj: a keretre és a témára.

Az áhítat kereténél a következôket kell meggondolnod: legyen bevezetése, a téma megközelítése és tárgyalása, valamint befejezése. Pl. így:

a) Bevezetés

Itt el kell mondani az összejövetel célját, alkalmát; erre Isten áldását imádságban kérjük és dicsérjük ôt énekléssel. Jó már itt felolvasni azt a bibliai szakaszt is, amely majd a téma megközelítéséhez vezet benneteket.

b) A téma megközelítése és tárgyalása

Ennek formája lehet tanítás (óvatosan, ne iskolásan!), proklamálás (azaz valami bibliai történet egyszerû közlése), vagy történhet beszélgetés formájában, pl. egy aktuális etikai, erkölcsi kérdésrôl.

c) Befejezés

A befejezésnek összefoglaló jelleget adjatok. Az imádság pl. az elhangzottakhoz is kapcsolódjék, az ének legyen hálaadás a hallottakért és mondjátok el együtt feltétlenül az Úr imádságát, a Miatyánkot. Imádság címén lehet egy bibliai zsoltárt váltakozva felolvasni, de lehet egy plakátra saját kívánságokat is összegyûjteni, mint imatárgyakat, -- vagy egy-egy résztvevôt arra kérni, mondja el azt, ami a legnagyobb gondot, fájdalmat okozza neki, s azért együtt könyörögni.

Elôre válaszd ki az énekeket, állapítsd meg a felolvasásra kerülô bibliai vagy imaszövegeket (keresd ki és jelöld meg ôket) és kérd fel idôben azokat, akik felolvasnak, hogy elôre olvassák át a szövegeket (csak ritkán jár sikerrel az improvizálás!). Tanuljatok egy új éneket: örömmel jár együtt és fellazítja a kereteket.

Ha lehet, legyen minden áhítaton adakozás is. Ennek feltétele azonban, hogy a bejött (mégoly csekély) összeget is tényleg valami jó, támogatásra méltó célra adjátok! Ha van ilyen, akkor azt elôre be kell jelenteni. Legyen valaki, aki összegyûjti a perselypénzt.

Akármilyen fontosak a keretek, az áhítat értelmét mégis a tartalomtól nyeri. Kezdd ezért az áhítatok tervezését lehetôleg a központi mondanivalóval. Könnyebb lesz aztán hozzákeresni a hozzáillô imádságokat, énekeket, stb. Ha egy tábor alatt 4-5 áhítatot tartasz, állíts fel sorozatokat, amelyek jól kiegészítik egymást.

Azt ajánlom, legyen tematikus felépítése az áhítatoknak. A téma jöhet, mint kívánság, de adódhat egy bibliai szakaszból is. Ha pl. nagyok a feszültségek, harag, irigykedés zavarja az együttlétünket, akkor azt tematizálni kell (talán egészen konkrétan!) és egy bibliai ige fényébe kell állítani (,,a nap ne menjen le a ti haragotokon'', Ef 4,26). Ha a cserkésztörvényekben bennefoglalt erényekrôl van szó, annak is a bibliai vetületét kell megkeresni.

Egész gondolatsort indíthat el benned valamilyen más aranymondás is: egy gondolkodótól, egy mûvésztôl, írótól, vagy akár egy bölcs paraszt-embertôl is. Ugyanezt érheti el egy kép vagy egy közmondás is.

Fontos azonban, hogy a témáról ne túlsokat elmélkedj. (Elôtte igen, de ne az áhítaton magán!) Hanem azt kapcsold össze a tábori valósággal és helyzettel. Vigyázz, ne beszélj el a fejek felett!


Gyakorlati tanácsok

Áhítatokat tartsatok -- pl. ifjúsági- vagy cserkésztáborban -- a római katolikus istentiszteletekkel párhuzamosan, ha nincs alkalom közös, ökumenikus istentiszteletre. Nem jó az alternatíva, hogy: protestánsok ájtatoskodnak -- katolikusok sátrat vernek! (fordítva se az!).

Keressetek olyan helyet, ahol a legkevésbé zavarhatnak benneteket. Ha mögöttetek állandóan mászkálnak, vagy dolgoznak, nehéz a koncentráció.

Ha csoportotok evangélikus többségû, építsetek oltárt kereszttel, gyertyával. Viszont egymás becsülése és tisztelete megköveteli az errôl való lemondást, ha az oltárt kívánók kisebbségben vannak. De: beszéljétek meg egymással ezt is, senkit se szabad kész tények elé állítani, ez ellentmondana a szeretet törvényének. Ha van tábori kereszt, jöjjetek össze alatta.

Az áhítat tartása nem lehet kiváltsága, monopóliuma a vezetônek. Törekedjetek arra, hogy az áhítat tartása többek vállára kerüljön. Pl. egy jó gitáros lehet a kántor, oltárépítôk egy csoport tagjai, valaki legyen lektor, aki a Bibliából olvas, vagy egy imádságot mond el, ill. felolvas.

Építsétek föl a prédikációt esetleg párbeszéd, vagy egyszerûen kérdés-felelet alakjában. Meglátjátok, több foganatja lesz a mondanivalónak, ha a ,,prédikátor'' azonnal felel spontán jövô, közbevetett kérdésekre. Vigyázzatok, hogy itt se lépjen föl valami merevség, ami mindent megölhet, mint ahogy rendetlenségnek se hagyjatok helyet.

Külsôségekben se legyetek soha merevek. Ülô vagy álló résztvevôkkel egyaránt lehet jó áhítatot tartani. De annak is nagy jelentôsége van, ha megmagyarázzátok a ,,gesztusok'' értelmét: mit jelent a térdelés, a kéz-összetevés, a fejlehajtás imádságnál, a fölállás, a meditatív ülés, keresztvetés vagy szemlehunyás. Ezek nem egészen csak külsôségek!

Aki viszont beszél, lehetôleg álljon, hogy mindenkit lásson és mindenki lássa ôt. Nem mereven, de tudva azt, hogy szolgálatban áll és nem bohóckodás a feladata.

Vigyázzatok a rövidségre. Luther biztatta így a prédikátorokat: ,,menj föl a szószékre, mondd el a mondanivalódat és csukd be a szádat hamar!'' A prédikáció, de egyáltalán az áhítat ne legyen rétestészta, amit a végtelenségig lehet nyújtani, mert elôbb-utóbb elunják. Tíz értelmes mondat többet ér, mint félórás üres fecsegés. Általában, az áhítatok ne legyenek hosszúak. Meghosszabbításukat csak valami általánosan izgalmas téma indokolhatja.

Fejezzétek be az áhítatot olyan gesztussal, amely az éppen átélt közösségért való köszönetet, örömöt fejezi ki. Kézfogással búcsúzzatok el egymástól, vagy valami apróságot adjatok egymásnak. Biztos vagyok benne, hogy a különbözô konferenciai vagy tábori emlékek között szívesen ôrzött tárgyak lesznek ezek is.


Hogy készülsz elô az áhítatokra?

Ne feledd el, hogy amikor egy csoport elôtt állsz, amely áhítatra (istentiszteletre) jött össze, bizonyos szerepet vállaltál, amelyet komolyan kell venned.

Mit jelent ez számodra?

1. AZT, hogy erre a szerepre fel kell készülnöd. Ez elsôsorban   abból áll, hogy megvizsgálod magadat: jó szívvel, készséggel, nyíltsággal teszed-e ezt? Ne tedd soha kényszerûségbôl, tettetésbôl, vagy mert föl akarsz tûnni.

2. KÉT OLDALRÓL ruházzák rád ezt a szerepet, s meg is töltik tartalommal. Valamilyen felettesed bíz meg vele, s elvárja, hogy a megbízatásodnak tisztességesen eleget tégy. De a rádbízottaknak is vannak teendôidrôl elképzeléseik, sôt elvárják, hogy azoknak is megfelelj. Vigyázz, itt fel ne ôrlôdj! Ezt pedig csak akkor érheted el, ha Isten elé állsz, ôt kéred, vegye szolgálatodat szívesen, s áldja meg azt. Ez az eléállás felszabadít téged minden kényszertôl és a szerep-elvárások súlyától.

 	Isten elé állva végzed a szolgálatot, s a legfôbb mérce mégiscsak az ô akarata.

3. EZ A KOMOLYSÁG azonban csak annál érzékenyebbé kell tegyen a hallgatók problémái komolyan vételére. Vedd a hallgatóidat mindig komolyan, minden problémájukkal együtt. Ne élcelôdj senkirôl, csakhogy a másiknak tessél. Elôhozott gondját vedd mindenkinek komolyan, még akkor is, ha nem tudsz rá helyesen válaszolni. Adott esetben többet érsz el, ha ôszintén megmondod, hogy nincs a felvetôdött kérdésre hirtelen válaszod, mint ha azt veszik észre rajtad, hogy mindenáron beszélsz, anélkül, hogy mondanál is valamit!

Nehéz feladat, de próbáld meg minden kérdés mögött a kérdezôt látni, minden gondjával és bajával! Próbáld magad belehelyezni az ô helyzetébe és megkérdezni magad, hogy te abban hogyan viselkednél?

Ne katedráról okíts, próbálj leszállni arra a szintre, amelyen a hallgatóid vannak. Vedd tudomásul: Isten gyülekezete van elôtted!

4. HA VAN idôd, írd le mondanivalódat. A memóriádnak és fantáziádnak megfelelôen: vagy csak bökszavakat, vagy kidolgozott mondatokat. Ha teheted, tanuld meg annyira, hogy ne kelljen felolvasnod. Más az elôadás és megint más a felolvasás! A prédikáció üzenettolmácsolás és ne felolvasó-óra legyen.

5. HA LEHET, olvasd el, gondold át többször azt, amit mondani akarsz. Vigyázz, ne mondj logikátlan dolgokat, beszélj rövid mondatokban, ne fejezd ki magad komplikáltan. Ha lehet, ábrázold a mondanivalódat egy-egy képpel, képszerû fordulattal. (A magyar nyelv tele van szebbnél-szebb kifejezésekkel, használd ôket szívesen! Tanulj Petôfitôl, Aranytól, Mikszáthtól és a többi jó írótól!) De vigyázz, a kép nem önmagáért van, ne légy virágos! Mindenek fölött azonban ne mondj semmi olyat, amit a lelkiismereteddel nem tudsz összeegyeztetni. Vagyis: légy szavahihetô! Meglátod, emiatt sose lesz bajod, sokkal inkább, ha rajtakapnak, vagy magadat kapod rajta, hogy megbízhatatlan vagy. Ne állíts föl túl magas mércéket, amikrôl tudják, hogy eleve elérhetetlenek, meg, hogy azokat te magad se tudod betartani.

6. PRÓBÁLJ MEG az áhítat elôtt ,,kisöpörni'' magadból mindent, hogy csak Isten üzenete töltse benned a legnagyobb teret. Ezért fordulj fokozott figyelemmel a Szentírás kiválasztott szakasza felé. Próbáld megragadni, hogy mit akar a szöveg mondani, s ne a te gondolataidat vetítsd bele a szövegbe. A bibliai szöveg él, szól -- próbáld meg kihallani az üzenetét. Bízzál a bibliai szöveg erejében. Nagyobb az, mint összes, saját gondolataidé.

7. NE TARTS áhítatot, ha valakivel elintézetlen ügyed van, ha harag, féltékenység, irigység van benned. Hidd el, ilyenkor többet ártanál, mint használnál. Inkább ne legyen áhítat, minthogy egy békétlen áhítaton vegyenek részt a rádbízottak.


ÁHÍTATVÁZLATOK


Szavak és tettek
Szavak és tettek	Mt 7,15-23

Célkitûzés

Azt akarom elmondani, hogy a normális embernél a szavak és a tettek fedik egymást. Nem elég ,,Uram, uram''-ozni, tenni kell azt, amit Isten kíván.

Vázlat

Hallottatok-e a tudathasadás, skizofrénia betegségérôl? A beteg két világban él, amely teljesen elszakad egymástól. Képpel: álló vonatban ülsz, melletted egy másik vonat áll, amelyet mereven nézel. Egyszerre elindul a másik vonat. De egy pillanattöredékig nem tudod, a te vonatod, vagy a szomszéd indult-e el?

Két világban élhet az ember: az egyik az elképzelt, a másik a való. Nagy a kisértés, hogy a valóból az elképzeltbe menekülünk. A keresztény embert is meglepheti ez a kisértés. Olyan nagy súlya van a szónak nálunk, hogy elfelejtjük a tettet.

Jézus a jó fától jó gyümölcsöt vár el. A rosszról tudja, hogy az csak rossz gyümölcsöt teremhet. Az olyan szónak nincsen értéke, amely nem válik tetté. Istent kérjük, hogy gyógyítson ki a lelki tudathasadásból. Az elmaradt tettek kérdésessé teszik a hitet is.

Továbbvezetô gondolatok

=> Mondjatok példát a szavak és tettek szétszakítására.

=> Ismertek-e esetet, ahol tett lett a szóból?

=> Példák: Assziszi Szt. Ferenc, Wald Péter, Bodelschwingh (,,az epileptikus betegek atyja'', Bethel megalapítója), Teréz anya Indiában, Schweitzer Albert.

Imádság

Istenem, bocsánatodat kell kérnem leggyakoribb bûnömre: olyan messze állnak egymástól nálam a szavak és a tettek. Olyan könnyen jönnek ajkamra nagy szavak, fogadkozások és ígérgetések. És olyan nehezen veszem csak észre, mennyire nem fedik ezek a tetteimet, milyen nagy szakadék van köztük. Add meg, Uram, azt a segítséget, hogy kevesebbet beszéljek és többet tegyek. Arra is segítsél, hogy csak azt mondjam, aminél kilátás van a tettreváltásra is. Jézus Krisztusban kimondott igen-ed beteljesült, s amire ô nem-et mondott, azt nekem is annak kell elfogadnom. Köszönöm, hogy erre rábízhatom magam. Tégy alkalmassá, hogy én is szavahihetô és megbízható legyek másoknak. Ámen.


Boldogok a békeszerzôk
Boldogok a békeszerzôk	Mt 5,9

Célkitûzés

A béke Isten ajándéka. Minden erômet meg kell feszítsem, hogy elérjem és ne veszítsem el.

Vázlat

Mondjatok neveket, amelyek a béke ellentétei! Háború, békétlenség, üldözés, nyugtalanság, gyûlölet, harag stb.

Hol van béke? Ahol nem dörögnek a fegyverek, ahol nem üldözik egymást, ahol nem uszítanak egymás ellen, ahol megértés van, stb.

Ha az Ótestamentum békét mond, az jólétet, egészséget, biztonságot is jelent. Ha Jézus vagy az apostolok békét mondanak, ,,békülj meg Istennel'' és ,,békülj meg az embertestvéreddel''-t értenek alatta. Ne játszd ki a kettôt egymás ellen. De ne is szakítsd el ôket egymástól.

Béke Istennel (Reményik Sándor verse) és emberrel összetartoznak. Ezt a teljes békét kell ,,csinálnia'' a kereszténynek.

Továbbvezetô gondolatok

=> Isten fia-e valaki csak azért, mert békekiáltványt írt alá?

=> Békeharcos-e a gyûlölködô?

=> Mit jelenthet a békeszeretet családban, barátok között, iskolában, a társadalomban, az egyházban?

Imádság

Uram, annyi a békétlenség körülöttem: osztályban, munkahelyen, a családomban, a baráti körömben is feszültségek vannak. Legtöbbször én is csak növelem ôket, máskor pedig legszívesebben kitörök, ha a feszültségek elviselhetetlenekké válnak. Bocsásd meg, hogy sokszor én teremtek békétlenséget. Bocsásd meg kényelemszeretetemet és lustaságomat, ha elmenekülök a felelôsség elôl. Uram, de bennem magamban is gyakran van békétlenség. Nem vagyok megelégedve magammal, úgy, ahogy te teremtettél. Sokszor keresem az alkalmakat, amelyek tönkreteszik a békességemet. Jézus Krisztusért kérlek, bocsáss meg, hogy békéhez jussak. S ha engem megbékéltettél, küldj el, hogy mindent megtegyek a békességért. Ámen.

Reményik Sándor

Békesség Istentôl

Nincs nyugalom, nincs nyugalom, -- a szív,

Amíg ver, mindörökké nyugtalan.

De mindörökké nyughatatlanul,

Istentôl mégis Békessége van.

Nyugalma nincs, de Békessége van.

Békesség Istentôl.

Nincs nyugalom, nincs nyugalom, -- vihar

Örök hullámzás a víz felszíne.

De lent a mélyben háborítlanúl

Pihen a tenger s az ember szíve,

Hadd hullámozzék a víz felszíne.

Békesség Istentôl.

Nincs nyugalom, nincs nyugalom, -- s ez a

Nyugtalanság, mint a járvány, ragad.

Te sugarazd szét békességedet

És szóval, kézfogással másnak add.

Az Isten Békessége is ragad.

Békesség Istentôl.

Reggel mondd, délben mondd és este mondd

A Feltámadott elsô, szép szavát.

És ragyogóbbá lesz a reggeled

És csillaghímesebb az éjszakád.

És békességesebb az éjszakád.

Békesség Istentôl.

Békesség Istentôl: mi így köszönjünk,

Hogy köszöntésünkben lélek legyen --

Vihartépett fák -- ágainkon mégis

Vadgalamb búg és Békesség terem.

Békesség: köszöntésünk ez legyen.

Békesség Istentôl.


A tiszta száj, fontos az?
A tiszta száj, fontos az?	Mt 15,10-20

Célkitûzés

Szólj! -- s megmondom, hogy ki vagy. A beszéd Isten ajándéka, amelyet helyesen kell használnom. De a beszéd elárulja azt is, ami a bensômben van. Nem lényegtelen tehát, hogyan beszélek.

Vázlat

,,Ha hallgattál volna, bölcs maradtál volna'' -- ezt mondja egy régi latin közmondás.

Se szeri, se száma a táplálkozási tanácsadásoknak: legfontosabb az egészséges étkezés. Fontos az, ami a szervezetünkbe bemegy. Ebben szigorú elôírásai voltak a zsidóknak is: rituálisan tisztát (,,kósert'') volt szabad csak enniök. Elôtte pedig rituálisan kezet mostak. Azt hitték, ezzel ,,tiszták''.

Jézus nem prédikált a higiénia ellen. De világosan elmondta, hogy az igazi fertôzés nem kívülrôl kerül az emberbe, hanem belülrôl jön, a szívbôl.

Gondolj tapasztalataidra: szép, elegánsan öltözött, jó benyomást keltô embert látsz. De egyszercsak kinyitja a száját és poshadt, rothadt, szennyes levegôt áraszt maga körül. -- Vagy gondolj trágár, kétértelmû (vagy már nem is kétértelmû!) vicceken kéjesen rágódókra. Nem az a fontos, hogy mit ettek. Sajnos, a belsejüket teregetik ki, és az nem valami étvágygerjesztô.

A beszédem mindig elárulja, hogy ki vagyok. A beszéd készségét azért kaptam, hogy másoknak segítés, okulás, támasz, erô, vigasz legyen. Sárba tiportam ezt az isteni ajándékot, ha rosszra használom.

Továbbvezetô gondolatok

=> Mit tegyek, ha ,,kicsúszik a számon''?

=> Azt mondják, hogy a felgyülemlett agressziók legjobb ellenszere, ha egyszer ,,jól elkanyarítom'', -- mit szólsz ehhez?

=> Szabad-e Isten nevével káromkodni, átkozódni, esküdözni? Nem csak arra van az, hogy hozzá imádkozzunk, ôt dicsérjük és áldjuk?

Imádság

Istenünk, te látsz bele a szívünkbe. Tudod, hogy mennyi szenny van benne. Mi lenne, ha azt mind kiteregetnénk! Bocsáss meg, hogy ezt annyiszor megtesszük és még dicsekszünk is vele, mintha bizony erény lenne. Bocsáss meg, hogy többször használjuk a nyelvünket arra, hogy rontsunk, mint hogy építsünk és segítsünk. És milyen keveset áld és magasztal téged a szánk! Irgalmazz nekünk, Uram! Ámen.

Reményik Sándor

Istenarc

Egy istenarc van eltemetve bennem,

Tán lét-elôtti létem emlék-képe!

Fölibe ezer réteg tornyosul,

De érzem ezer rétegen alul,

Csak nem tudom, mikép került a mélybe.

Egy istenarc van eltemetve bennem,

Néha magamban látom, néha másban,

Néha állok, mint fosztott ág, szegényen,

Ha rossz órámban eltûnik egészen

Alter-egóm az örök vándorlásban.

Egy istenarc van eltemetve bennem,

A rárakódott világ-szenny alatt.

A rámrakódott világ-szenny alól

Akarom kibányászni magamat.

Egy istenarc van eltemetve bennem,

S most ásót, csákányt ragadok.

Testvéreim, jertek, segítsetek,

Egy kapavágást ti is tegyetek,

Mert az az arc igazán én vagyok.

Egy istenarc van eltemetve bennem:

Antik szobor, tiszta, nyugodt erô.

Nem nyugszom, amíg nem hívom elô.

S bár világ-szennye rakódott reája,

Nem nyugszom, amíg nem lesz reneszánsza.


Minek imádkozzam?
Minek imádkozzam?	Lk 11,2-13

Célkitûzés

El kell mondjam, hogy Isten és énköztem az imádság ver hidat. De az imádkozást tanulni is kell.

Vázlat

Valláskutatók régi barlangokban csakúgy megtalálták az imádság nyomait, mint ahogy azok ma is megvannak.

Imádkozás elsôsorban annak beismerése, hogy én rá vagyok utalva valami felsôbbre.

Imádságot azért nem szabad kéréssel, vagy könyörgéssel egyenlôvé tenni. Az imádság elsôsorban Isten-tisztelet, neki hálaadás, elôtte leborulás.

Az imádság nem hull az ölünkbe. Aki azt hiszi, hogy az veleszületett tulajdonság vagy képesség, mint a szeme színe vagy a gyors lába, az téved. Az imádságot tanulni kell. Így kérték Jézust is a tanítványai: Taníts minket imádkozni!

Minden, amit tanulni kell, az csak gyakorlással lesz a mienk. Ahogy a hegedülést, a teniszezést, az idegen nyelvet elfelejthetem, ha hiányzik a gyakorlás, úgy az imádkozásnál is kijöhetek a gyakorlatból. Fejetlen kapkodás nagy veszélyben nem imádság, ha még olyan zokogva és ôrjöngve mondom is el.

Fontos, amit mondok, ha egyszerû is az. De nem szabad megvetni a külsô testtartást sem az imádságnál. Van értelme a kezek összetevésének, a fejlehajtásnak, a szemek behunyásának (koncentráció), a térdelésnek (alázat). Csak ne tegyük törvénnyé ôket!

Továbbvezetô gondolatok

=> Miért van az, hogy ,,modern fiatalok'' fölöslegesnek tartják az imádkozást, -- de rávetik magukat autogén tréningre, meditációs gyakorlatokra?

=> A nyugtalanító kérdés mindig ez: meghallgatja-e Isten az imádságunkat?

=> Vannak ,,látható eredményei'' az imádkozásnak? Hogyan ellenôrizhetem azokat?

Imádság

Istenem, legtöbbször tudom, hogy imádkoznom kellene. De erôt vesz rajtam a lustaság, a fáradtság, a kételkedés és a hitetlenség. Sokszor pedig csak eredménytelen imádságaim bénítanak meg. Kérlek, adj kitartást és erôt az imádkozáshoz. De hallgass is meg, nehogy újra letörjek és hiábavalónak tartsam az imádkozás gyakorlatát. Add Szentlelkedet, hogy akkor is segítsen, ha én lelkileg kiszáradtam. Tudom, hogy ô akkor is könyörög érettem. Ámen.

Nemes Nagy Ágnes

Kiáltva

Irgalmazz Istenem! Én nem hiszek Tebenned

   Csak nincs kivel szót váltanom

S lám, máris megadod azt a végsô kegyelmet

   Hogy legalább imádkozom.

Bûnöm csak egy, de nagy: a gôg fogai rágnak.

   És most porig aláztatom.

Hörgök, vonaglok, mint egy nyomorult állat,

   Kínomban a port harapom.

Életem vékonyúl, gyökere félbemetszve,

   Virága tán nem nyit soha.

Irgalmazz, Istenem, húsvétvasárnap este,

   Hisz él az Embernek Fia.

Itt megaláztatás, ott szorongattatások,

   Kín és életveszedelem.

Ne hagyd el sok papod hitetlen unokáját,

   Ne hagyd el nyomorult fejem!


Ki a tökéletes?
Ki a tökéletes?	Mt 5,48

Célkitûzés

Nobody is perfect, senki sem tökéletes, csak az Isten az, a szó legteljesebb értelmében. Aki azonban lemond teljesen arról, hogy valamiféle tökéletességet megközelítsen, az nem egészséges ember.

Vázlat

Ki a tökéletes ember? Valószínûleg senki. Aki magáról ezt állítja, az a legkevésbé. Jézus akkor mondja ki ezt a követelményt, amikor tanítványaitól olyasmit kér, amit nem mindenki tesz. Ezzel kimondja azt, hogy aki az ô követôje, annak arra is vállalkoznia kell, amit nem mindenki tesz, vagy vállal. Éppen az ellenség szeretetérôl beszélt. Ebben a nagyon nehéz követelésben éppen az az izgató, hogy nem vár viszontszeretetet. Jézus mégsem mondja azonban  azt, hogy aki szereti az ellenségét, az már tökéletes. A tökéletesség megmarad továbbra is, mint cél, amelyet nem szabad föladni. ,,Nem mondom, hogy már elértem volna'', - mondja Pál apostol, ,,de igyekszem,... nekifeszülve futok egyenest a cél felé.'' (Fil 3,12-14).

De nekifeszülve futok! Mai fiatal generációknál ennek a nekifeszülésnek a hiányát állapítják meg lélekgyógyászok. Igaz ez?

Továbbvezetô gondolatok

=> Van-e értelme, ha sokszor túl magas célt tûzök ki magam elé?

=> Mikor lesz veszélyes számomra egy ,,elérhetetlen cél''?

=> Milyen pozitív hatással lehet az életemre, ha céltudatosan haladok valamilyen cél felé? Nem kelti-e inkább a tökéletlenség érzését bennem?

Imádság

Istenem, te állítottál a pályámra, és annak célt is adtál. Bocsásd meg, hogy annyiszor elvesztem vagy nem veszem tudomásul ezt a célt. Te a te hasonlatosságodra teremtettél, s ezt adtad feladatul is. Bocsáss meg minden életem célja felôli nem ôszinte kérdezgetést. Bocsásd meg, ha már eleve mindenrôl lemondtam és csak sodortatom magam az árral. Nyisd meg szemeimet, hogy lássalak téged, örök célomat és azokat is, akiknek menetközben támaszává kell lennem.

Jézus Krisztusért kérlek, hallgass meg. Ámen.

Gyóni Géza

Csend

Csend. Nem zavarja semmi sem.

Árnyék suhan a kék vizen.

Bús gondolat -- tévedt madár --

   Rajzolta röptiben.

Bús gondolat, mely újra visszatér,

Bús gondolat, mely elgyötör, kisér:

Örök hajszában élve élni,

   Harcolni semmiért.

Célt, célt, teremtô Istenem!

Célt, célt, mely ihlet, tûzz nekem.

Ne kóboroljak ebként utamon,

   Megtörten, hitlenen.

Mondd: gyûrû vagyok a vizen,

Mely célodat tovább viszen

S a messze ködlô végtelenben

   Eloszlik -- semmi sem.

Mondd: por vagyok, mit szél vihet,

Por, melybôl trónod építed.

De mondd! A lelkes porszem

   Kér -- önts belé hitet.

Csend. Nem zavarja semmi sem.

Csillagfény reszket a vizen.

Isten -- lényednek egy sugára --

   Te vagy a cél, hiszem!


Hetvenhétszer?
Hetvenhétszer?	Mt 18,21-35

Célkitûzés

Tudatosítanom kell hallgatóimban, hogy mindnyájan bocsánatból élünk!

Vázlat

,,Azért mindennek van határa'' -- ezt szoktuk mondani, amikor igazolni akarjuk egy-egy erélyes, következetes, ,,igazságos'' eljárásunkat valakivel szemben.

,,Nem engedhetem, hogy...''

,,Velem mégse lehet játszani...''

,,Ne gondolja, hogy velem mindent tehet...''

,,Egyszer rá kell csapni az asztalra, el kell fogni, meg kell büntetni, stb. -- hadd tanuljon belôle.''

Modern életünk zûrzavarában állandóan szigorúbb törvényeket, megtorlást követelünk. Azt hisszük, ez a megoldás. Országok, amelyek eltörölték a halálbüntetést, mindig kacérkodnak az újrabevezetés gondolatával.

Valószínûleg Jézus tanítványai is ilyen gondolatokat forgattak a fejükben. Péter megkérdezte, hogy: ugye, hogy van határa a megbocsátásnak? Jézus ezt határozottan visszautasította: Hetvenszer hétszer, sôt hetvenszer-hetvenhétszer is meg kell bocsátani. Vagyis határtalanul.

Ennek két oka van:

1. Ha Isten meg nem bocsátana nekünk, már nem is élnénk. De ô erre bármikor kész (lásd a visszatérô tékozló fiú példázatát Lk 15-ben).

2. Az egész egzisztenciánk bocsánaton nyugszik. Mi lenne, ha te nem bocsátanál meg nekem, én neked, mi másoknak, mások nekünk?

Továbbvezetô gondolatok

=> Mit érek el szigorú, következetes büntetéssel pl. a nevelésben?

=> Mit jelenthet a bocsánat számomra?

=> Luther: ,,Ahol bûnbocsánat van, csak ott lehet élet.''

Imádság

Uram, nem kenyerem a megbocsátás, tudod jól! Türelmetlenségem, megnemértésem, szeretetlenségem sokkal nagyobb. Döbbents rá arra, hogy én is állandóan mások bocsánatából élek. Köszönöm, hogy barátaim, környezetem, a vezetôim, a vezetettjeim, de fôleg te is megbocsátod mulasztásaimat és bûneimet. Adj erôt, hogy erre emlékezzem, ha kemény a szívem és ökölbe szorított kezem nem nyílik ki simogatásra vagy kézfogásra. Ámen.

Ady Endre

Az Úr érkezése

Mikor elhagytak,

Mikor a lelkem roskadozva vittem,

Csöndesen és váratlanul

Átölelt az Isten.

Nem harsonával,

Hanem jött néma, igaz öleléssel,

Nem jött szép, tüzes nappalon,

De háborús éjjel.

És megvakultak

Hiú szemeim. Meghalt ifjúságom,

De Ôt, a fényest, nagyszerût,

Mindörökre látom.


Mindent elérünk törvényekkel?
Mindent elérünk törvényekkel?	Gal 5,1-6

Célkitûzés

Isten törvényei jók, hozzájuk kell igazodnunk. De az örökéletet ô nem a törvények betartásától teszi függôvé. Kegyelme fontosabb.

Vázlat

Örök emberi vágy: útmutatás, irányítás, garancia kell: törvények, szabályok.

Örök emberi vágy: hogyan lehetne kibújni a törvények alól?

Ha jól megy sorunk, nem szeretjük a törvényeket; ha baj van, egyre szigorúbbakat követelünk (lásd: terrorizmus, kábítószer-csempészés, stb.).

Galáciában azt gondolták a kereszténnyé lettek, hogy Krisztus mellett jó lenne még törvényekkel is bebiztosítaniuk magukat. Pál válasza: vagy -- vagy! Aki Krisztusban hisz, az szabad. Ne kösse magát ,,igákkal''.

De: aki HISZ, annak hitét a szeretet gyakorlása próbálja ki. ,,Ami nem lesz tetté, az értéktelen''. Ezért teljesedik be minden törvény is a szeretet parancsában.

Továbbvezetô gondolatok

=> Nem rombolja le ez az üzenet a korlátok, határok utáni egészséges emberi vágyat?

=> Nem értékeljük túl a szabadságot? A szabadság felnôtt, érett emberek kezébe való csak: tényleg felnôttek, elég érettek vagyunk?

=> Nem kell-e bizonyos intelligenciafok ahhoz, hogy normálisan törekedjem a szabadságomra és élni is tudjak vele?

Imádság

Istenem, köszönjük jó és igaz törvényeidet, amelyekkel az életünket irányítod és helyes mederbe szorítod. Köszönjük, hogy nem hagysz magunkra az élet útvesztôiben sem. Arra kérünk téged, adj Szentlelked által hitet nekünk, hogy törvényeid alatt ne nyögjünk és roskadozzunk, hanem hitben vállaljuk és örömmel töltsük be ôket. De fôképpen szeretetért kérünk, amely minden parancsolatot betölt, s föléemel bennünket. Köszönjük, hogy ezt Jézustól tanulhattuk. Ámen.

Babits Mihály

Az elbocsátott vad

Nem hiszek az Elrendelésben,

mert van szívemben akarat,

s tán ha kezem másként legyintem,

a világ másfelé halad.

Mégis érzem, valaki néz rám,

visz, ôriz ezer baj között,

de nem hagy nyugton, bajt idéz rám,

mihelyt gôgömben renyhülök.

Ez a valaki tán az Isten

akitôl bújni hasztalan.

Nem hiszek az Elrendelésben,

de van egy erôs, ôs uram.

Már gyermekül vermébe ejtett

s mint bölcs vadász gyenge vadat,

elbocsátott, de nem felejtett:

szabadon sem vagyok szabad.

Ily vadra, régi hercegeknek

szokásuk volt, mondják, jelet,

aranyos nyakörvet verettek,

hogy mindég ráismerjenek.

Így hordom én is titkos örvét

annak aki e rengeteg

ölében elfogott, de önként

újból elveszni engedett.

Azóta bolygok a viharban

vadmódra - de az ô jele,

erejének bélyege rajtam

hogy ne nyughassam nélküle

s mint szélcibált bogáncs, amelyen

a szivárvány lába pihen,

illattal tellik: úgy betelljen

sóvárgással bogáncs-szivem.

Nem hiszek az Elrendelésben,

mert szabad vagyok: oly szabad,

mint a bolond bogáncs a szélben

vagy vad bozót között a vad.

,,Vezessen Hozzád a szabadság!''

így kérem olykor aki vár,

mert nem annak kell az imádság,

ki Istent megtalálta már.


Felelôsség -- miért éppen én?
Felelôsség -- miért éppen én?	1Kor 12,4-30

Célkitûzés

Nemcsak helyet foglalok el ebben a világban, hanem minden helyért ,,helyjegyet'' kell fizetnem: tennem kell azt, amire a helyem kötelez.

Vázlat

Isten küldött ebbe a világba. Célja volt velem, feladatot bízott rám. Nincs a legkisebb csavar sem egy gépben, amelynek feladata ne lenne. Pál apostol az emberi test képén ábrázolja, hogy mennyire fontos minden testrész szolgálata. A fej nem mondhatja a lábnak: nem kellesz, s a vese tisztító munkája legalább annyira fontos, mint a szív motor-szerepe.

Minden kis vagy nagy közösség se kivétel itt. Azok egészsége is az egyes tagok jó közremûködésétôl függ. Fontos tudni, hogy Isten Lelke tart össze bennünket.

Továbbvezetô gondolatok

=> Tudom-e, hogy az én munkámra feltétlenül szükség van és azt elvárják tôlem?

=> Kész vagyok-e nem a feladat ,,elôkelô'' voltához igazodni, hanem egyszerûen szolgálni?

=> Hogy kell felfedezni azokat a feladatokat, amelyeket senki más helyettem el nem végezhet?

=> Merek-e akkor is ,,kiállni'', ha valami kényelmetlen, nehéz feladatot kellene vállalnom?

Imádság

Istenem, olyan jól esik megbújni, megfutamodni a felelôsség elôl. Nem mindig vagyok kész arra, hogy másokért, tetteikért vagy a magaméiért felelôsséget vállaljak. Jobb elvegyülni a névtelen tömegben, sodortatni magamat az árral, fülemet bedugni, szememet becsukni, hogy se lássak, se halljak. -- Kérlek téged, adj több erôt, amely vállal kockázatot, veszélyeket, de felelôsséget is, hogyha arra szükség van. Különösen is akkor segíts, ha nevelnem, vezetnem, utat mutatnom, irányítanom kell embereket. Ne engedd, hogy félvállról vegyem ezt a munkát, adj bátor, ôszinte, a te segítségedre mindig számító felelôsséget nekem. Ámen.

Ady Endre

,,Ádám, hol vagy?''

Oszlik lelkemnek barna gyásza:

Nagy, fehér fényben jön az Isten,

Hogy ellenségim leigázza.

Az arcát még titkolja, rejti,

De Nap-szemét nagy szánalommal

Most már sokszor rajtam felejti.

És hogyha néha-néha gyôzök,

Ô járt, az Isten járt elôttem,

Kivonta kardját, megelôzött.

Hallom, ahogy lelkemben lépked,

S az Ô bús ,,Ádám, hol vagy?''-ára

Felelnek hangos szívverések.

Szívemben már Ôt megtaláltam,

Megtaláltam és megöleltem

S egyek leszünk mi a halálban.


Ki a felebarátom?
Ki a felebarátom?	Lk 10,25-37

Célkitûzés

A felebarátomat nem én választom, azt Isten adja nekem. Minden rászorulóban Jézus maga áll elôttem és nekem nincs jogom ahhoz, hogy ne legyek felebarátjává.

Vázlat

Az irgalmas samáriai ,,elkoptatott'' példázatában ügyeljünk a következô mozzanatokra:

1. Magát szinte tökéletesnek tartó ember kérdezôsködik Jézusnál valami örök, magas cél (,,hogyan nyerhetem el az örök életet?'') felôl. Elvi, teoretikus szinten.

2. Jézus elôször belemegy a beszélgetésbe, de hamarosan lehozza ôt a valóságos világba: hogyan áll a szeretettel, mégpedig a konkrét emberszeretettel? Aki erre nem tud ôszintén válaszolni, az ne használjon nagy szellemi célokat alibinek.

3. Jézus a példázattal sarokba szorítja a kérdezôt. Megmutatja neki, hogy semmiféle határa nincs a felebaráttá válásnak. Az egyedüli szempont az, hogy ki a rászoruló, kisemmizett, elesett.

4. Az élet adja tehát elém azt, akinek felebarátjává kell válnom, nem én választom ôt ki! De akkor nem szabad nemet mondanom, mert -- Jézus egy másik példázata szerint -- a rászorulóban mindig ô maga kér segítséget (Mt 25,31-46).

Továbbvezetô gondolatok

=> Megvalósítható-e Jézusnak ez a követelése?

=> Nem lehetnek itt visszaélések?

=> Elég konzekvensen képviseljük, mai keresztények, Jézusnak ezt az ellentmondást nem tûrô követelését?

=> Ennek engedelmeskedünk, ha szeretetszolgálatot, diakóniát végzünk?

Imádság

Uram, bocsáss meg, hogy mindig elméletben foglalkozom azzal a kérdéssel, hogy ki is az én felebarátom. Pedig hallottam és tudom, hogy ez nem az én feladatom. Kérlek, adj erôt, hogy éppen annak tudjak segíteni, aki az utamba kerül és ne pazaroljam el az erômet kifogások és önigazolások gyûjtésére. Jézus Krisztus is úgy könyörült meg rajtunk, hogy mi arra sem méltók, sem érdemesek nem voltunk. Add, hogy az ô segítô szeretete engem is segítésre indítson. Ámen.

Weöres Sándor

Naplójegyzet

Egy idô óta érezem magamban:

Kezdem sajnálni mástól, mi enyém.

Ki bármit bárkinek örömmel adtam,

fösvénység bujkál vérem rejtekén.

Ha jössz: ebéddel, borral megkínállak

s valami visszavonná sírva bennem.

Szívemben bujkál egy vézna vadállat,

mint kullogó farkas a rengetegben.

A durva földi-jóhoz mi közöm,

ki égi dolgok közelében élek?

a hajlam nem kérdi: üvöltve jön,

sápadtan reszket elôtte a lélek.

E vers szerzôje olyan vágyna lenni,

kit földi öröm sose melegít,

kinek másokra nincs szüksége semmi

s mert vágytalan, hát másokon segít.

Mint ki az Úrnak épít palotát

s egyszer csak hall a mélybôl gyönge neszt

és kôlapok közt, padló-résen át

a talaj nedve csörgedezni kezd:

bevallom, így járok ujra meg ujra

ki önmagamban szentélyt építek.

Falamat a forrás sziszegve fúrja

s hol hô repeszti, hol meg a hideg.


Böjt -- csak koplalás?
Böjt -- csak koplalás?	Ézs (Izajás) 58,1-9

Célkitûzés

A böjt szónak nálunk nagyon rossz hangzása van: azt jelenti, hogy meg kell tartóztatni valamitôl magunkat. Ez nem helytelen, de az éremnek csak az egyik oldala. Van pozitív böjt is.

Vázlat

Ellentét: milliókat fenyeget éhínség, a gazdaságilag fejlett népeket a gutaütés. Diéták, fogyókúrák virágkorát éljük. Divat az alternatív, ,,kiszálló'' életstílus, birkatenyésztéssel és önmegtartóztatással.

Ne keverjük össze ezt a bibliai böjttel.

1. Testi önmegtartóztatás (nem csak a gyomoré) sok szellemi erôt szabadíthat fel. Ne becsüljük alá, mert bár üres gyomorral nem lehet zsoltározni, de túlterhelt gyomorral se lehet jobban!

2. Minden önmegtartóztatás célja az, hogy több idôm legyen imádságra, elmélyedésre, bibliaolvasásra. Nem azonosítható a fogyókúrával.

3. A próféta böjtnek nevezi a magunk dolgai rendbehozatalát, a magunk korlátozását mások kedvéért: szabadságot, jogot, kenyeret adni a rá-szorultaknak jobb böjt, mint képmutatóskodás. (Cserkészeknek: 5.törvény -- a cserkész másokkal szemben gyöngéd, magával szemben szigorú!)

4. Csak aki így böjtöl, az lesz képes Isten szavát meghallgatni.

Imádság

Uram, hálás vagyok azért, hogy nem kell testi ínséget szenvednem. Könyörgök azokért, akik éheznek szerte a világon. Adj felelôsséget értük, hogy enyhítsek nyomorúságukon. Lélekben viszont sokszor éhezem, pedig te csillapítani akarod igéddel az éhségemet. Add, hogy vágyakozzam arra is, hogy a te akaratod szerint böjtöljek és erôt gyûjtsek így is feladatokra, amelyeket te adsz elém. S mindenekfölött add, hogy vágyódjam igéd után, mert az az élet kenyere számomra. Ámen.

Reményik Sándor

Akarom

Akarom: fontos ne legyek magamnak.

A végtelen falban legyek egy tégla,

Lépcsô, min felhalad valaki más,

Ekevas, mely mélyen a földbe ás,

Ám a kalász nem az ô érdeme.

Legyek szél, mely hordja a magot,

De szirmát ki nem bontja a virágnak,

S az emberek, mikor a mezôn járnak,

A virágban hadd gyönyörködjenek.

Legyek a kendô, mely könnyet töröl,

Legyek a csend, mely mindig enyhet ad.

A kéz legyek, mely váltig simogat,

Legyek, s ne tudjam soha, hogy vagyok.

Legyek a fáradt pillákon az álom.

Legyek délibáb, mely megjelen

És nem kérdi, hogy nézik-e vagy sem,

Legyek a délibáb a rónaságon.

Legyek a vén föld fekete szívébôl

Egy mély sóhajtás fel a magas égig,

Legyek a drót, min üzenet megy végig

És cseréljenek ki, ha elszakadtam.

Sok lélek alatt legyek a tutaj,

Egyszerû, durván összerótt ladik,

Mit a tengerbe visznek mély folyók.

Legyek a hegedû, mely végtelenbe sír,

Míg le nem teszi a mûvész a vonót.


Kisértés -- mi az?
Kisértés -- mi az?	Lk 4,1-13

Célkitûzés

A kisértést a nemiség területére korlátozzuk és morálisan magyarázzuk. Jézus megkísértésének példája alapján meg kell változtatnunk ezt a nézetünket.

Vázlat

Minden nagy vallási gondolkozó, vallásalapító életébôl ismerjük a ,,próbáratevés'' szakaszait. Mindenféle erôk igyekeznek megkísérteni ôt, hogy ne vállalja a helyesnek felismert feladatot.

Jézust három ponton kisérti meg a kisértô. Azt akarja, hogy ne Istenre figyeljen, hanem rá; hatalommal akarja elszédíteni és biztatja, hogy tegye próbára (kisértse meg) Istent. Jézus nem áll kötélnek, mert Isten akaratát akarja tenni.

Melyek azok a dolgok, amelyek az életemben ugyanezt akarják elérni? Kik tolakodnak oda, hogy Isten helyett inkább rájuk figyeljek? Ki vagy mi akarja azt súgni, hogy én vagyok a legnagyobb, legerôsebb, legszebb, legvonzóbb, legellenállhatatlanabb, stb.? Miért és hol teszem próbára Istent? Amikor játszom az életemmel, kockáztatom az egészségemet, a családomat, a jövômet?

Hol és mikor lesz, lehet a nemiségem kisértéssé? Tudom-e, hogy a Szentírás egyhelyütt a ,,Szentlélek templomának'' nevezi testemet, amelyet tisztán kell tartanom?

Imádság

Istenem, bocsáss meg, hogy annyira elfásultam, hogy már semmit sem tartok kisértésnek, mert legszívesebben engedek minden csábításnak. Sokszor azt is félvállról veszem, hogy te létezel-e és érdekel-e az én sorsom. Sokszor vélem, hogy ösztöneim és vágyaim csak arra valók, hogy kiéljem ôket. Csak amikor bajba jutottam, akkor döbbenek rá, milyen téves a gondolkozásom és az egész életem. -- Kérlek téged, ne vigy a kísértésbe és szabadíts meg, ha mégis beleestem. Jézus Krisztuson tájékozódom én is: adj erôt, hogy a kisértésben is ôt kövessem. A te Lelked segítségével. Ámen.

Sík Sándor

Ments meg Uram!

A virágtalan, gyümölcstelen ágtól,

A meddôségtôl, lanyhaságtól,

A naptalan és esôtelen égtôl:

Ments meg Uram a szürkeségtôl!

Édes az ifjak méntás koszorúja,

Fehér öregek aranyos borúja,

Virága van tavasznak, télnek:

Ne engedj Uram koravénnek!

Csak attól ments meg, keresôk Barátja,

Hogy ne nézzek se elôre, se hátra.

Tartsd rajtam szent, nyugtalan ujjad,

Ne tûrd, Uram, hogy bezáruljak!

Ne hagyj Uram megülepednem,

Sem eszmében, sem kényelemben.

Ne türj megállni az ostoba van-nál,

S nem vágyni többre kis mái magamnál.

Ha jönni talál olyan óra,

Hogy megzökkenne vágyam mutatója,

Kezem kezedben ha kezdene hûlni,

Más örömén ha nem tudnék örülni,

Ha elapadna könnyem a más bûnén,

A minden mozgást érezni ha szûnném,

Az a nap Uram hadd legyen a végsô:

Szabadíts meg a szürkeségtôl!


Keresek -- keresnek
Keresek -- keresnek	Lk 15,3-7

Célkitûzés

Hogy én keresem Istent, az azért lehetséges, mert Isten is keres engem, sôt, biztosít afelôl, hogy meg is talál és elvezet magához.

Vázlat

Kamaszkorúak jellemzôje: kíváncsiság, keresés, mi van messze távol, mi van benne, mi van az emberek viselkedése mögött?

Isten is sokszor ilyen ,,keresés'' tárgya. Tipikus kérdések: hol van ô, milyen lehet ô, miért nem látható?

Jézus biztatását komolyan kell itt is venni: ,,Keressetek és találtok''. Isten akarja, hogy keressük ôt, hogy feléje haladjunk. Ágoston egyházatya azt mondja: ,,Nyugtalan a mi szívünk, míg meg nem nyugszik tebenned, ó Isten!''

Nem veszett az ügye annak, aki keres. De Jézus példázata azt az örömöt hirdeti, hogy nem vagyunk elveszettek, mert Isten nem csak keres, hanem kilátás van arra, hogy meg is talál engem. Sôt, ez a megtalálás fölötti öröme a legnagyobb öröm.

Továbbvezetô gondolatok

=> Mint Isten teremtménye, része vagyok neki és életem célja is ô.

=> Nem reménytelen dolog mégis az Isten keresése? Segíthetnek mások tapasztalatai?

=> Mi lesz azokkal, akik, bár egész életükön át keresnek, mégsem találnak rá Istenre? Lehet-e ôket ezért hibáztatni? Nem vonta-e meg Isten tôlük a megtalálás kegyelmét?

Imádság

Istenem, nyugtalan az én szívem is, mert tulajdonképpen még soha úgy igazán nem indultam el a keresésedre. Bocsáss meg ezért és késztess arra, hogy keresselek. Hálát adok neked az örömhírért, hogy te keresel engem. Úgy remélem, hogy megtalálsz, hogy ebbôl az örök bizonytalanságból, kételkedésbôl elvezetsz oda, ahol örökké áldhatlak és dicsérhetlek téged. Ámen.

Weöres Sándor

Vonj sugaradba

Vonj sugaradba, Istenem!

mint madár a fészkére, szállnék hozzád,

de látod, a rét örömei közt

elpattant a szárnyam csontja.

Végy kosaradba, Istenem!

mint hal a horogra, sietnék hozzád,

de látod, a gyûrûzô mélynek

rám-tekeredett ezernyi hínárja.

Lelkemet mért áztatod

maró-lúgban évek óta,

ha sose végzel a mosással?

Kondérodban a tüzes lé

minek fortyog körülöttem,

ha sohase puhulok meg?

Mit akarsz szôni belôlem,

ha mindig elmállok, mint a szecska?

Gonoszaid megtérnek, de hozzám

sose jön el a te országod.

Szívemet kétféle húzás tépi,

egyre lyukasabb, egyre zavartabb --

ládd-e, sokszor már azt se tudom,

melyik a te horgod zsinegje

s melyik a mélység inda-köteléke.

Vonj hevesebben! ön-erômbôl

nem jutok én soha hozzád.


Örüljetek az Úrban
Örüljetek az Úrban	Fil 4,4-7

Célkitûzés

Istent, mint az öröm forrását kell hallgatóim elé tárni.

Vázlat

Roppant sok tényezônek kell, vagy lehet összejátszania ahhoz, hogy örüljek -- ez a lélektan megállapítása.

Az örömöt nem lehet kierôszakolni: vagy van, vagy nincs -- mondják a realisták.

Az öröm a lélek rezgése, azért függ nagy mértékben az ember közérzetétôl, lelki szerkezetétôl -- így a filozófusok.

A bibliai örömnek két összetevôje van:

1. Isten örül, hogy hazataláltam hozzá.

2. Ô azt akarja, hogy vele békességben és ne állandó viszályban éljek.

Ha ez sikerül, akkor olyan külsô békességgel ajándékoz meg, amely az öröm forrásává lehet. ,,Teljes öröm tenálad van'' - mondja a zsoltáros, és ez az alapszabály.

Pál apostol Jézus Krisztus közeli visszajövetelének reménységében élt még, azért utal a közelségre. Fontos azonban, hogy az utakra is utalt, amelyeken át eljuthatunk az isteni örömhöz: imádság, könyörgés és nem az aggódás ad örömöt.

Továbbvezetô gondolatok

=> Van-e különbség a ,,vallásos'' és a ,,profán'' öröm között?

=> Szégyen-e az, ha örömömet más forrásból merítem? Szabad-e örülnöm az élet apróságainak?

=> Lehet-e öröm nélkül élni?

Imádság

Istenem, hálát adok mindazért neked, amivel örömöt szerzel nekem naponként: az egészségemért, a munkaerômért, az új napokért, a napfényért, szeretteimért. Add, hogy mindezt soha ne tekintsem természetesnek, hanem a te ajándékodnak. -- Hálát adok neked azért is, hogy ezen felül még sokkal többel akarsz megajándékozni: Szentlelkedet adod nekem, hogy Jézus Krisztusban igazán örülni tudjak. Add, hogy örülni tudjak annak, amit ô értem is tett. Töltsd el szívemet ezzel a teljes örömmel, Istenem. Ámen

Áprily Lajos

Imádkozom: legyek vidám

Én Istenem, legyek vidám

hogy házamat vidítni tudjam.

Mosolyogjak, ha bántanak

és senkire ne haragudjam.

Arcom ne lássa senkisem

bánkódni gondon és hiányon.

Legyen szelíd vasárnapom,

ha mosolyog a kisleányom.

Én Istenem, legyek vidám,

ma minden gondot tûzre vessek.

Nyújtsam ki kincstelen kezem

s szegényen is nagyon szeressek.

Tudom, sokat bûvölt a gyász,

a hollós téli bút daloltam.

A bátrakkal hadd mondom el:

panaszkodtam, mert balga voltam.

Én Istenem, legyek vidám,

újjongva újra tiszta lelkem,

mint rég, mikor falum felett

az elsô forrásvízre leltem.

Ködökbe csillanó sugár,

víg fecskeszó bolond viharban,

tudatlan gyermekhang legyek

a jajgató világzavarban.


Ki vagyok én?
Ki vagyok én?	Zsolt 139

Célkitûzés

Állandóan ezt kell magamtól kérdeznem, mert -- mint a hajónak a tengeren -- állandóan tudatosítanom kell magamban, hogy hol vagyok?

Vázlat

Régi görögök állították fel a legnehezebb feladatot: gnóthi szeauton = ismerd meg önmagadat. Pontosan a görög szellem térhódításaként hihetetlen mérvû tudományos és egyéb ismeretre tettünk szert. Ezzel pontosan ellentétes irányba haladt önmagunk megismerése.

A 20.század folyamán a tudomány itt is behozta a mulasztást: a lélektanban. Millió iskola, áttekinthetetlen mezôny.

És mégis, egyre több a tanácstalan, önmagával kezdeni mit sem tudó, önmagával elégedetlen, önmagában nem bízó, önmagát túlbecsülô ember.

Szentírás:

-- Akarva, nem akarva, Isten elôtt  álló ember;

-- elôle menekülni akaró, de nem tudó ember;

-- rászorult ember;

-- benne elrejtett ember;

-- megváltozott életet ajándékozhat nekem Isten.

Továbbvezetô gondolatok

=> Nem börtönben ülünk-e (egzisztencializmus)?

=> Erô, vigasz vagy nyûg az, hogy Istenrôl tudunk?

=> Hogyan tapasztaltam meg Istent?

Imádság

Istenem, sokszor állok a tükör elé és vizsgálom magamat. Sokszor fedezek föl magamon, de magamban is vonásokat, amelyeken elcsodálkozom, amelyek elgondolkoztatnak, sôt megdöbbentenek. Óvj meg, Istenem, a beképzeltségtôl, de a kétségbeeséstôl is. Tartsd te elém a te szent beszéded tükrét, hogy igazán megismerjem azt, aki bennem lakik. Segíts az úton, mert igen hamar eltévedek. Te vagy Istenem, aki nekem Jézusban út, igazság és élet vagy. Ezt köszönöm neked. Ámen.

Bódás János

Tükör

Benézek a tükörbe,

látom, nem vagyok görbe,

arcom, szemem ragyog.

Ép testem, kezem, lábam,

s magammal általában

elégedett vagyok.

De Uram, ha megnézem

magam szemed tükrében,

s szívem megismerem,

hogy csupa bûn, meg átok,

rémülten felkiáltok:

-- Jaj Istenem!


Teherhordók
Teherhordók	Gal 6,2

Célkitûzés

Azt kell megmutatnom, hogy az életem nyer, ha segítek a másik terhét hordozni: értelmet kap ezzel.

Vázlat

Sokféle teher nehezedhet a vállunkra: betegség, egyedüllét, kilátástalan harc a jövônkért, lelki sorvadás, félelem és számtalan más fajta. Mindenki elôbb-utóbb megtapasztalja, hogy a teherhordozás jellemzôje az életünknek.

Ne azon vitázzunk tehát, hogy van-e terhünk amit cipelnünk kell, hanem arról beszéljünk, hogy hogyan kell elhordozni azt. A teher közös, még akkor is, ha egyénekre oszlik el: emberségünkbôl, azaz mulasztásainkból, bûneinkbôl következik.

Más ember terhét hordozni tehát már csak azért is kötelesek vagyunk, mert tagjai vagyunk ennek az emberi sorsközösségnek. -- Pál apostol ezt csak aláhúzza azzal, hogy a másik teherhordozásának megosztása a Krisztus törvényének betöltését jelenti. Más szóval: nem beszélhet szeretetrôl az, aki még soha nem nyögött más terhe alatt.

Ahol keresztények élnek, ott az egymás terhe hordozása nem nyûg, hanem természetes életmegnyilvánulás. Hiszen Jézus is elhordozta a terhünket és helyettünk cipelte a keresztet.

Továbbvezetô gondolatok

=> Milyen kapcsolat lehetséges az élet értelme és az egymás terhe hordozása között?

=> Nem áll-e fönn az a veszély, hogy kihasználnak a szeretet parancsára való hivatkozással?

=> Csak a másik terhét kell hordoznom? És ha még a magamét sem bírom?

=> Mi a szeretetszolgálat szerepe egy közösségben?

Imádság

Hálát adunk neked, Urunk Istenünk, mert te nemcsak terheket raksz ránk, hanem segítesz is, hogy elhordozzuk ôket. Kérünk adj készséget, hogy a másik terheit észrevegyük és készek legyünk a segítésre. Ha pedig elfáradunk, te adj újra erôt, hogy megújuljunk. Ne engedd, hogy részvétlenül menjünk el teherhordozó felebarátunk mellett. Ámen.


Tehetetlenségre vagyunk ítélve?
Tehetetlenségre vagyunk ítélve?	Ef 2,8

Célkitûzés

A Szentírás fô mondanivalója az Isten kegyelmérôl szól. A kegyelem nem tehetetlenségre ítél engem, hanem inkább felelôsségteljes munkatárssá formál.

Vázlat

Mi az Istenbôl szakadtunk ki, tôle távolodtunk el, tôle vitt el az utunk. Ezt rendbehozni mi nem vagyunk képesek. Ezt csak Isten végezheti el helyettünk. Ez az ô munkája a kegyelem: nem enged elvesznünk, tönkremennünk, hanem megbocsát és visszafogad.

Ezzel azonban szinte minden erônket mozgósítani és szabaddá tenni akarja. A kegyelemben élô ember nem azért megváltott, mert a kegyelemért sokat tett volna. Azt elvégezte helyette az Isten. De a kapott kegyelem segítségével erôk szabadultak föl nála, amelyeket felhasználhat mások javára. Szerethet, megbocsáthat, segíthet, mert nem akarja, hogy a másik vesztébe rohanjon.

Milyen jó, hogy nem az üdvösségemért kell harcolnom, hanem segíthetek a bajbajutottnak!

Továbbvezetô gondolatok

=> Miért esik olyan nehezünkre abban hinni, hogy Isten mindent elvégzett értünk?

=> Nincs igazuk azoknak, akik a kereszténységet passzívizmussal vádolják?

=> Nem tesz könnyelmûvé vagy felelôtlenné a kegyelemrôl szóló tanítás?

Imádság

Úristen, legyen áldott a neved, hogy nem hagysz elfutni tôled, hanem keresel és visszahozol engem. Köszönöm, hogy emiatt nem kell aggódnom és félnem. Kérlek, szabadíts föl szolgálatra ott, ahol szükség van rám. Adj erôt, hogy megbocsássak és ne legyek bosszúálló. Szabadíts meg az önzéstôl, hogy annál többet tudjak adni a rászorulóknak. Jézusért kérlek, segíts. Ámen.

Reményik Sándor

Kegyelem

Elôször sírsz.

Azután átkozódsz.

Aztán imádkozol.

Aztán megfeszíted

Körömszakadtig maradék-erôd.

Akarsz, egetostromló akarattal --

S a lehetetlenség konok falán

Zúzod véresre koponyád.

Azután elalélsz.

S ha újra eszmélsz, mindent újra kezdesz.

Utoljára is tompa kábulattal,

Szótalanul, gondolattalanul

Mondod magadnak: mindegy, mindhiába:

A bûn, a betegség, a nyomorúság,

A mindennapi szörnyû szürkeség

Tömlöcébôl nincsen, nincsen menekvés!

S akkor -- magától -- megnyílik az ég,

Mely nem tárult ki átokra, imára,

Erô, akarat, kétségbeesés,

Bünbánat -- hasztalan ostromolták.

Akkor megnyílik magától az ég,

S egy pici csillag sétál szembe véled,

S olyan közel jön, szépen mosolyogva,

Hogy azt hiszed: a tenyeredbe hull.

Akkor -- magától -- szünik a vihar,

Akkor -- magától -- minden elcsitúl,

Akkor -- magától -- éled a remény.

Álomfáidnak minden aranyágán

Csak úgy magától -- friss gyümölcs terem.

Ez a magától: ez a Kegyelem.


Csúszómászóké a jövô?
Csúszómászóké a jövô?	1Pt 5,5

Célkitûzés

Meg kell mutatnom, hogy a keresztény értelemben vett alázat nem azonos a lakájok ál-alázatával, hanem az egyedüli helyes magatartás Isten elôtt.

Vázlat

,,Hullaszerû engedelmességet'' követeltek meg hajdani uralkodók alárendeltjeiktôl. Sok helyütt volt erény minden parancs gondolkodás nélküli végrehajtása.

A kereszténység egy alázatot ismer: Isten elôtt kell megalázkodnom. Mert ô a fazekas, én a fazék. A teremtmény nem vonhatja kérdôre a teremtôt: miért teremtettél ilyennek? Isten az én Uram, én legfeljebb a szolgája vagyok. Aki ezt megalázásnak és nem kitüntetésnek érzi, az még soha nem hitt igazán Istenben.

Alázkodjam meg emberek elôtt? Tulajdonképpen ezt semmiféle törvény nem kívánhatja tôlem. Én is vagyok olyan értékes, mint bárki más, aki azt kívánja, hogy elôtte alázzam meg magamat. Ha igazán megértem Jézus szeretetrôl szóló üzenetét, akkor mégis látom: emberek elôtt senki se kényszeríthet térdre.

De a szeretet kötelez arra, hogy a rászorulónak szolgája legyek. Luther mondta azt, hogy a szeretet minket mindenek legalázatosabb szolgáivá tesz.

Továbbvezetô gondolatok

=> Nem számításból vagyunk-e alázatosak emberek (de talán Isten) elôtt is?

=> Milyen minôségi különbség van az alázat és a meghunyászkodás között?

=> Hol a határa az alázatnak?

Imádság

Uram, köszönöm, hogy értékes és önérzetes embernek teremtettél. Köszönöm, hogy nem kell elbújnom és szégyenkeznem a többi ember elôtt. -- Mégis kérlek, hogy te segíts, ha alázatot vársz el tôlem, nehogy föllázadjak ellened. És sok-sok szeretetért is kérlek, nehogy gôgöm gyôzzön, ha szolgáló szeretetet vársz el tôlem. Tégy késszé, hogy örömmel tegyek jót annak, aki rámszorul. Jézus Krisztusért kérlek. Ámen.

József Attila

Csöndes estéli zsoltár

Ó, Uram, nem bírom rímbe kovácsolni dicsôségedet.

Egyszerû ajakkal mondom zsoltáromat.

De ha nem akarod, ne hallgasd meg szavam.

Tudom, hogy zöldel a fû, de nem értem, minek zöldel meg kinek zöldel.

Érzem, hogy szeretek, de nem tudom, kinek a száját fogja megégetni a szám.

Hallom, hogy fú a szél, de nem tudom, minek fú, mikor én szomorú vagyok.

De ne figyelmezz szavamra, ha nem tetszik Neked.

Csak egyszerûen, primitiven szeretném most Neked elmondani, hogy én is vagyok és itt vagyok és csodállak, de nem értelek.

Mert Neked nincs szükséged a mi csudálásunkra, meg zsoltárolásunkra.

Mert sértik füledet talán a zajos és örökös könyörgések.

Mert mást se tudunk, könyörögni, meg alázkodni, meg kérni.

Egyszerû rabszolgád vagyok, akit odaajándékozhatsz a Pokolnak is.

Határtalan a birodalmad és hatalmas vagy, meg erôs, meg örök.

Ó, Uram, ajándékozz meg csekélyke magammal engem.

De ha nem akarod, ne hallgasd meg szavam.


Félelemmentes élet?
Félelemmentes élet?	Ézs (Izajás) 43,1

Célkitûzés

A félelem megszüntetése nem lehet a feladatom. De Isten azt ígéri, hogy a félelem legyôzéséhez erôt ad.

Vázlat

Nincs ember, aki ne félt volna sohasem. A félelem velejárója az életünknek és a veszélyes benne az, hogy ezer arca van. Ellene nem vagyunk bebiztosítva, mert a legváratlanabb helyeken és összefüggésekben léphet föl.

A Biblia azt tanítja, hogy minden félelem mögött az az ôsfélelem húzódik meg, hogy eltávolodtunk Istentôl. Félelemmentes élet csak nála lehetséges.

Jézus se tagadta, hogy ebben a világban félelemben lesz részünk. De azt mondta, hogy ô legyôzte mindazokat az erôket, amelyek félelmet kelthetnek bennünk.

A hit ôbenne azért nem más, mint menekülés hozzá. Aki vele van, vele él, nála talált újra otthonra, az bízik benne. Ez a bizalom a félelem fölé emeli, megszabadítja ôt a félelemtôl. Ha pedig hitbôl a szeretetet gyakorolja, ez a mások felé megélt szeretet kiûzi belôle végérvényesen a félelmet.

Továbbvezetô gondolatok

=> Mi a különbség bizalom/hit és önmagam megnyugtatása között?

=> Segít-e a hit a haláltól, gyógyíthatatlan betegségtôl való félelem ellen?

=> Lehet-e félelemmentes életet biztosítani az emberek kulturális szín-vonalának emelésével?

Imádság

Félek sokszor, Istenem, anélkül, hogy az okát tudnám. Sokszor jövök rá arra, hogy a félelem fordított arányban nô a hitem fogyásával. Segíts, Uram, amikor félelem támad rám, hogy ne roppanjak össze. Tudom, hogy te nem a halálomat akarod, hanem azt, hogy éljek. Szabadíts meg félelmeimtôl. Adj benned bízó erôs hitet. Jézusért kérlek, hallgass meg. Ámen

Reményik Sándor

Béke

Valami furcsa összehangolódás,

Valami ritka rend --

Széthúzó erôk erôs egyensúlya,

Mély belsô bizonyosság idebent --

Bizonyosság arról, hogy élni jó,

Szenvedni elkerülhetetlen,

Szeretni tisztán: megistenülés,

Meghalni szép --

S a Kifejezést meglelni mindezekhez,

Megtalálni a felséges Igét:

Az Igét mindezekhez:

A Béke ez.

Orkán ordíthat aztán odakünt,

Robbanhat ezer bomba: kárba ment,

De kárt nem okozott.

Bent:

Csend.

A Béke itt kezdôdik.

Bent:

Csend.

Isten hozott.


Egyhangú zsolozsmázás?
Egyhangú zsolozsmázás?	Zsolt 103,2

Célkitûzés

Az emberi élet legvégsô célja és kiteljesedése az Isten dicsôítésében van. Aki ôt dicséri és magasztalja, az fölkészül az örök életre, amely végnélküli istendicsôítés lesz majd.

Vázlat

Sokszor teszünk egyenlôségi jelet az imádság és a kérés, koldulás közé. Jogtalanul. Az imádság több, mint kérés, kunyerálás. A legfôbb imádság istendicsôítés és magasztalás. Aki erre a fokra eljut, látja, hogy milyen sokat nyer ô maga belôle, s hogy milyen széles horizont nyílik meg elôtte. A zsoltárok között sokat találunk, amelyekben az imádkozó se nem kér, se nem koldul, de annál önfeledtebben dicséri Istenét.

Isten dicséretéhez hozzátartozik a köszönetmondás is. Millió okunk van erre is, csak nyitott szemmel kell járnunk. Istennek köszönetet mondani a legnagyobb, amit egy imádkozó tehet. Tertulliánusz egyházatya azt mondta egyszer, hogy a gonosz, az ördög csak ott szenvedhet végsô vereséget, ahol mindenért köszönetet tudunk mondani.

Továbbvezetô gondolatok

=> Hogyan kell fölfedeznem az életemben azt, amiért köszönetet kell mondanom Istennek?

=> Van-e hasznom abból, ha Istent dicsérem?

=> Szüksége van-e Istennek az én dicséretemre?

Imádság

,,Áldjad lelkem az Urat...'' (Zsolt 103,1-5)

Áldást mondj, én lelkem, az Úrnak!

nagy vagy nagyon, én Uram, Istenem!

Fenségbe és szépségbe öltözöl,

és a fényesség burkol, mint köpeny.

Sátor gyanánt feszíted az eget ki,

a vizeken építetted lakóhelyed.

A felhôket rendeled fogatoddá,

magad a szelek szárnyán viteted.

A szeleket teszed követeiddé,

tüzes villámokat cselédeiddé.

Felállítottad a földet talapzataira:

meg nem inog soha, soha.

(Sík Sándor fordítása. Lásd szintén: Ifj. Áhítatoskönyv, 26. old. 5. sz.)


Ady Endre: Az Úr érkezése
Ady Endre: Az Úr érkezése	Versek

Mikor elhagytak,

Mikor a lelkem roskadozva vittem,

Csöndesen és váratlanul

Átölelt az Isten.

Nem harsonával,

Hanem jött néma, igaz öleléssel,

Nem jött szép, tüzes nappalon,

De háborús éjjel.

És megvakultak

Hiú szemeim. Meghalt ifjúságom,

De Ôt, a fényest, nagyszerût,

Mindörökre látom.


Ady Endre: ,,Ádám, hol vagy?''
Ady Endre: ,,Ádám, hol vagy?''	Versek

Oszlik lelkemnek barna gyásza:

Nagy, fehér fényben jön az Isten,

Hogy ellenségim leigázza.

Az arcát még titkolja, rejti,

De Nap-szemét nagy szánalommal

Most már sokszor rajtam felejti.

És hogyha néha-néha gyôzök,

Ô járt, az Isten járt elôttem,

Kivonta kardját, megelôzött.

Hallom, ahogy lelkemben lépked,

S az Ô bús ,,Ádám, hol vagy?''-ára

Felelnek hangos szívverések.

Szívemben már Ôt megtaláltam,

Megtaláltam és megöleltem

S egyek leszünk mi a halálban.


Áprily Lajos: A csavargó a halálra gondol
Áprily Lajos: A csavargó a halálra gondol	Versek

Uram, a tél bevert a templomodba.

Álltam vaspántos portádon belül

s ámulva néztem botra-font kezemre

sugárban omló fényességedet.

Térdelt a nép, én álltam egyedül,

úgy hallgattam, amit beszélt papod:

,,Ez világot szívedben megútáljad

és úgy menj ki belôle meztelen --''

Uram, te ezt így nem akarhatod!

Tudom, hogy földed nagy területébôl

egyetlen barlangod jutott nekem,

s megreng az is, ha viharod zenéje

végigrobajlik fenn a tölgyeken.

De ha tavaszod jô, enyém az erdô,

és jó hozzám az erdô: ennem ad,

rigószavaddal kelt a kora-reggel

s odvamba surran este sünfiad.

Gazdám, a nyár, az ôsszel hullt levéllel

új ôszig minden gondot eltemet:

mezitláb járom harmatos mezôdet

s verôfényed füröszti mellemet.

S ha kóborolni küld a nyugtalanság

s nótázva fut mellettem patakod,

kurjantással köszöntöm kék lakásod,

s fütyörészem, s Uram, te hallgatod.

Zöld asztalomon vadgyümölcs az étel,

otthon-kínáló tûz nem int felém,

de mondd, volt-e valaha szép világod

valakié úgy, ahogy az enyém?

Ha menni kell, vállamról rongy-ruhámat

egy rándítással elhullathatom,

saruim szíja sem marad velem.

Uram, utálni nem tudom világod,

de indulhatok, amikor kívánod,

igéd szerint: egészen meztelen.


Áprily Lajos: Imádkozom: legyek vidám
Áprily Lajos: Imádkozom: legyek vidám	Versek

Én Istenem, legyek vidám

hogy házamat vidítni tudjam.

Mosolyogjak, ha bántanak

és senkire ne haragudjam.

Arcom ne lássa senkisem

bánkódni gondon és hiányon.

Legyen szelíd vasárnapom,

ha mosolyog a kisleányom.

Én Istenem, legyek vidám,

ma minden gondot tûzre vessek.

Nyújtsam ki kincstelen kezem

s szegényen is nagyon szeressek.

Tudom, sokat bûvölt a gyász,

a hollós téli bút daloltam.

A bátrakkal hadd mondom el:

panaszkodtam, mert balga voltam.

Én Istenem, legyek vidám,

újjongva újra tiszta lelkem,

mint rég, mikor falum felett

az elsô forrásvízre leltem.

Ködökbe csillanó sugár,

víg fecskeszó bolond viharban,

tudatlan gyermekhang legyek

a jajgató világzavarban.


Babits Mihály: Az elbocsátott vad
Babits Mihály: Az elbocsátott vad	Versek

Nem hiszek az Elrendelésben,

mert van szívemben akarat,

s tán ha kezem másként legyintem,

a világ másfelé halad.

Mégis érzem, valaki néz rám,

visz, ôriz ezer baj között,

de nem hagy nyugton, bajt idéz rám,

mihelyt gôgömben renyhülök.

Ez a valaki tán az Isten

akitôl bújni hasztalan.

Nem hiszek az Elrendelésben,

de van egy erôs, ôs uram.

Már gyermekül vermébe ejtett

s mint bölcs vadász gyenge vadat,

elbocsátott, de nem felejtett:

szabadon sem vagyok szabad.

Ily vadra, régi hercegeknek

szokásuk volt, mondják, jelet,

aranyos nyakörvet verettek,

hogy mindég ráismerjenek.

Így hordom én is titkos örvét

annak aki e rengeteg

ölében elfogott, de önként

újból elveszni engedett.

Azóta bolygok a viharban

vadmódra - de az ô jele,

erejének bélyege rajtam

hogy ne nyughassam nélküle

s mint szélcibált bogáncs, amelyen

a szivárvány lába pihen,

illattal tellik: úgy betelljen

sóvárgással bogáncs-szivem.

Nem hiszek az Elrendelésben,

mert szabad vagyok: oly szabad,

mint a bolond bogáncs a szélben

vagy vad bozót között a vad.

,,Vezessen Hozzád a szabadság!''

így kérem olykor aki vár,

mert nem annak kell az imádság,

ki Istent megtalálta már.


Bódás János: Bennünk szüless meg Jézus
Bódás János: Bennünk szüless meg Jézus	Versek

Úr Jézus: sok vak szemnek

most is gyermeknek látszol,

mint akit foglyul ejtett

a betlehemi jászol.

Éltetô erôd még a

világot át nem járja,

mert magadra hagy néped

hûs templomokba zárva.

S mint a magot, mely alszik

a hombárban csírátlan,

elraktároztunk balgán

sok vastag Bibliában.

Jászolból, kôbôl, könyvbôl

lépj ki! Szüless meg bennünk,

hadd éljük a karácsonyt,

ne csupán ünnepeljük.

Hullj a szivûnkbe, szent mag,

(most bûn van bennünk s rontás)

hass át rajtunk, mint égi

rádióaktiv forrás,

hadd vigyünk a világnak,

-- mit annyi baj, láz éget --

jóakaratot, békét,

s Istennek dicsôséget.


Bódás János: Tükör
Bódás János: Tükör	Versek

Benézek a tükörbe,

látom, nem vagyok görbe,

arcom, szemem ragyog.

Ép testem, kezem, lábam,

s magammal általában

elégedett vagyok.

De Uram, ha megnézem

magam szemed tükrében,

s szívem megismerem,

hogy csupa bûn, meg átok,

rémülten felkiáltok:

-- Jaj Istenem!


Dsida Jenô: Húsvéti ének az üres sziklasír mellett
Dsida Jenô: Húsvéti ének az üres sziklasír mellett	Versek

Sírod szélén szinte félve,

iszonyattal üldögélve,

ó -- mekkora vád gyötör,

mardos, majdnem összetör:

mily látás a kétkedônek,

törvény ellen vétkezônek,

hogy üres a sírgödör.

Nyitott sírod szája szélén

sóhajok közt üldögélvén

szemlélem bús, elvetélt

életemnek rút felét

s jaj -- most olyan bánat vert át,

mily Jacopo és Szent Bernát

verseibôl sír feléd.

Nincs gonoszabb, mint a hitvány

áruló és rossz tanítvány,

ki az ördög ösvenyén

biztos lábbal, tudva mén:

szent kenyéren nôtt apostol,

aki bûnbe késôbb kóstol --

Krisztus, ilyen voltam én.

Amit csak magamban látok,

csupa csúnya, csupa átok,

csupa mély seb, éktelen,

testem oly mértéktelen

volt ivásban, étkezésben,

mindenfajta vétkezésben,

s undokságom végtelen.

Ó, ha tudnám, megbocsátasz

s országodba bebocsátasz,

mint szúrnám ki két szemem,

mint vágnám le két kezem,

nyelvem húznám kések élén

s minden tagom elmetélném,

amivel csak vétkezem.

Bûneimnek nincsen számok.

Mindent bánok, mindent szánok,

és e sajgás, mely gyötör

nem is sajgás, már gyönyör.

Hamuval szórt, nyesett hajjal

ér engem e húsvéthajnal

és az üres sírgödör.

Bámulok a nyirkos, görbe

kôsziklába vájt gödörbe.

bénán csügg le a karom,

tehetetlen két karom...

Te kegyelmet mindig oszthatsz,

feltámadtál s feltámaszthatsz,

hogyha én is akarom.

Lábadozó régi hitben

egész nap csak ülök itten.

Lelkemet nagy, jó meleg

szent fuvallat lepte meg,

lent az odvas, szürke barlang

mélyén muzsikál a halk hang,

ahogy könnyem lecsepeg.

Az én Uram újra él most,

országútján mendegél most,

áprilisban fürdik, és

aranyozza napsütés,

ahol lépked, jobbra-balra

ezer madár fakad dalra,

s ring, hullámzik a vetés.

Éneklô sok tiszta lánnyal,

liliomos tanítvánnyal

nem követlek, Mesterem.

Majd csak csöndes estelen

indulok, hol vitt a lábad,

földön kúszom könnybe lábadt

szemmel, szinte testtelen.

Fennakadva tüskeágon,

éjsötét nagy pusztaságon

étlen-szomjan vágok át,

nagy hegyeken vágok át,

mint eltévedt eb szimatja,

mely halódva is kutatja

vándor ura lábnyomát.

S közben dalolok az égrôl,

pálmás, örök dicsôségrôl,

vonszolván földdel rokon

testemet a homokon,

s így ujjongván, nem is érzik,

hogyan sajog, hogyan vérzik

rögbe horzsolt homlokom.

Mert az égi útnak elve:

kúszva, vérzôn, énekelve,

portól, sártól piszkoson

menni mindig, biztoson...

S kopjék térdig bár a lábam,

tudom, az ég kapujában

utólérlek, Krisztusom!


Dsida Jenô: Tekintet nélkül
Dsida Jenô: Tekintet nélkül	Versek

Be kell látnunk:

Ha kérdeznek, becsületesen

felelni kell.

A harcot becsületesen

fel kell venni;

az úton becsületesen

végig kell menni;

a szerepet becsületesen

el kell játszani

keményen és tekintet nélkül.

A kapuk mögül ebek vicsorognak,

az ablakokból kiköpdösnek

és röhögnek.

Száz közbiztonsági gócpont

adja ki az elfogatási parancsot.

Kemény tárgyak zuhognak a fejünkhöz,

súlyos, vérezô kövek,

de néha röppen sóhaj is,

szeretet is, rózsa is.

És este a tûzhely mellett,

vagy szuronyos zsandárok között

hátrakötött kézzel,

mégis mondogatni kell

a fellebezhetetlen,

sziklakemény,

erôsítô,

vígasztaló

igét:

Krisztusnak és Pilátusnak,

farizeusoknak és vámosoknak

zsidóknak és rómaiaknak

egyformán szolgálni

nem lehet.


Dsida Jenô: Templomablak
Dsida Jenô: Templomablak	Versek

Kik csak az utcán

járnak-kelnek,

szépséget rajta

nem igen lelnek,

kíváncsi szemmel

rá nem tapadnak:

csak egy karika,

szürke karika,

ólomkarika,

vén templomablak.

Rácsa rozsdás,

kerete málló,

emitt moh lepi,

amott pókháló --

sütheti napfény,

sötét örökre,

mint világtalan,

bús világtalan,

agg világtalan

húnyt szeme-gödre.

De ki belép

a tág, iromba,

boltozatos,

hûvös templomba

s belülrôl pillant

ablakára,

megdöbbenten áll,

megkôvülten áll,

elbûvölten áll: -

Nézz a csodára! -

Színek zengése!

Fények zúgása!

Mártír mosolya!

Szûz vallomása!

Kék, ami békül,

piros, mi lázad!

Magasba ragad,

a mennybe ragad

lángtünemény

és tûzkáprázat!

Ó, titkok titka:

a földön itt lent

belülrôl nézzen

mindenki mindent,

szemet és szívet

és harcot és békét! --

Áldja meg az Úr,

áldja meg az Úr,

a belülrôl látók

fényességét!


Gyóni Géza: Csend
Gyóni Géza: Csend	Versek

Csend. Nem zavarja semmi sem.

Árnyék suhan a kék vizen.

Bús gondolat -- tévedt madár --

   Rajzolta röptiben.

Bús gondolat, mely újra visszatér,

Bús gondolat, mely elgyötör, kisér:

Örök hajszában élve élni,

   Harcolni semmiért.

Célt, célt, teremtô Istenem!

Célt, célt, mely ihlet, tûzz nekem.

Ne kóboroljak ebként utamon,

   Megtörten, hitlenen.

Mondd: gyûrû vagyok a vizen,

Mely célodat tovább viszen

S a messze ködlô végtelenben

   Eloszlik -- semmi sem.

Mondd: por vagyok, mit szél vihet,

Por, melybôl trónod építed.

De mondd! A lelkes porszem

   Kér -- önts belé hitet.

Csend. Nem zavarja semmi sem.

Csillagfény reszket a vizen.

Isten -- lényednek egy sugára --

   Te vagy a cél, hiszem!


József Attila: Csöndes estéli zsoltár
József Attila: Csöndes estéli zsoltár	Versek

Ó, Uram, nem bírom rímbe kovácsolni dicsôségedet.

Egyszerû ajakkal mondom zsoltáromat.

De ha nem akarod, ne hallgasd meg szavam.

Tudom, hogy zöldel a fû, de nem értem, minek zöldel meg kinek zöldel.

Érzem, hogy szeretek, de nem tudom, kinek a száját fogja megégetni a szám.

Hallom, hogy fú a szél, de nem tudom, minek fú, mikor én szomorú vagyok.

De ne figyelmezz szavamra, ha nem tetszik Neked.

Csak egyszerûen, primitiven szeretném most Neked elmondani, hogy én is vagyok és itt vagyok és csodállak, de nem értelek.

Mert Neked nincs szükséged a mi csudálásunkra, meg zsoltárolásunkra.

Mert sértik füledet talán a zajos és örökös könyörgések.

Mert mást se tudunk, könyörögni, meg alázkodni, meg kérni.

Egyszerû rabszolgád vagyok, akit odaajándékozhatsz a Pokolnak is.

Határtalan a birodalmad és hatalmas vagy, meg erôs, meg örök.

Ó, Uram, ajándékozz meg csekélyke magammal engem.

De ha nem akarod, ne hallgasd meg szavam.


József Attila: Isten
József Attila: Isten	Versek

Láttam, Uram, a hegyeidet

s olyan kicsike vagyok én.

Szeretnék nagy lenni, hozzád hasonló,

hogy küszöbödre ülhessek, Uram.

Odatenném a szívemet,

de apró szívem hogy tetszene néked?

Roppant hegyeid dobogásában

elvész az ô gyönge dadogása,

mért nem tudom hát sokkal szebben,

mint a hegyek és mint a füvek,

s ágyam alatt hál meg a bánat:

szívükben szép zöld tüzek égnek,

hogy az elfáradt bogarak mind hazatalálnak, ha esteledik,

s te nyitott tenyérrel, térdig csobogó nyugalomban

ott állsz az útjuk végén --

meg nem zavarlak, én Uram,

elnézel kis virágaink fölött.


Nemes Nagy Ágnes: Kiáltva
Nemes Nagy Ágnes: Kiáltva	Versek

Irgalmazz Istenem! Én nem hiszek Tebenned

   Csak nincs kivel szót váltanom

S lám, máris megadod azt a végsô kegyelmet

   Hogy legalább imádkozom.

Bûnöm csak egy, de nagy: a gôg fogai rágnak.

   És most porig aláztatom.

Hörgök, vonaglok, mint egy nyomorult állat,

   Kínomban a port harapom.

Életem vékonyúl, gyökere félbemetszve,

   Virága tán nem nyit soha.

Irgalmazz, Istenem, húsvétvasárnap este,

   Hisz él az Embernek Fia.

Itt megaláztatás, ott szorongattatások,

   Kín és életveszedelem.

Ne hagyd el sok papod hitetlen unokáját,

   Ne hagyd el nyomorult fejem!


Reményik Sándor: Akarom
Reményik Sándor: Akarom	Versek

Akarom: fontos ne legyek magamnak.

A végtelen falban legyek egy tégla,

Lépcsô, min felhalad valaki más,

Ekevas, mely mélyen a földbe ás,

Ám a kalász nem az ô érdeme.

Legyek szél, mely hordja a magot,

De szirmát ki nem bontja a virágnak,

S az emberek, mikor a mezôn járnak,

A virágban hadd gyönyörködjenek.

Legyek a kendô, mely könnyet töröl,

Legyek a csend, mely mindig enyhet ad.

A kéz legyek, mely váltig simogat,

Legyek, s ne tudjam soha, hogy vagyok.

Legyek a fáradt pillákon az álom.

Legyek délibáb, mely megjelen

És nem kérdi, hogy nézik-e vagy sem,

Legyek a délibáb a rónaságon.

Legyek a vén föld fekete szívébôl

Egy mély sóhajtás fel a magas égig,

Legyek a drót, min üzenet megy végig

És cseréljenek ki, ha elszakadtam.

Sok lélek alatt legyek a tutaj,

Egyszerû, durván összerótt ladik,

Mit a tengerbe visznek mély folyók.

Legyek a hegedû, mely végtelenbe sír,

Míg le nem teszi a mûvész a vonót.


Reményik Sándor: A szônyeg visszája
Reményik Sándor: A szônyeg visszája	Versek

Kétségbe esem sokszor én is

A világon és magamon,

Gondolva, aki ilyet alkotott:

Ôrülten alkotott s vakon.

De aztán balzsamként megenyhít

egy drága testvér halk szava,

Ki, míg itt járt, föld angyala volt

s most már a mennynek angyala:

,,A világ Isten-szôtte szônyeg,

Mi csak visszáját látjuk itt,

És néha, legszebb perceinkben,

A színébôl is -- valamit.''


Reményik Sándor: Béke
Reményik Sándor: Béke	Versek

Valami furcsa összehangolódás,

Valami ritka rend --

Széthúzó erôk erôs egyensúlya,

Mély belsô bizonyosság idebent --

Bizonyosság arról, hogy élni jó,

Szenvedni elkerülhetetlen,

Szeretni tisztán: megistenülés,

Meghalni szép --

S a Kifejezést meglelni mindezekhez,

Megtalálni a felséges Igét:

Az Igét mindezekhez:

A Béke ez.

Orkán ordíthat aztán odakünt,

Robbanhat ezer bomba: kárba ment,

De kárt nem okozott.

Bent:

Csend.

A Béke itt kezdôdik.

Bent:

Csend.

Isten hozott.


Reményik Sándor: Békesség Istentôl
Reményik Sándor: Békesség Istentôl	Versek

Nincs nyugalom, nincs nyugalom, -- a szív,

Amíg ver, mindörökké nyugtalan.

De mindörökké nyughatatlanul,

Istentôl mégis Békessége van.

Nyugalma nincs, de Békessége van.

Békesség Istentôl.

Nincs nyugalom, nincs nyugalom, -- vihar

Örök hullámzás a víz felszíne.

De lent a mélyben háborítlanúl

Pihen a tenger s az ember szíve,

Hadd hullámozzék a víz felszíne.

Békesség Istentôl.

Nincs nyugalom, nincs nyugalom, -- s ez a

Nyugtalanság, mint a járvány, ragad.

Te sugarazd szét békességedet

És szóval, kézfogással másnak add.

Az Isten Békessége is ragad.

Békesség Istentôl.

Reggel mondd, délben mondd és este mondd

A Feltámadott elsô, szép szavát.

És ragyogóbbá lesz a reggeled

És csillaghímesebb az éjszakád.

És békességesebb az éjszakád.

Békesség Istentôl.

Békesség Istentôl: mi így köszönjünk,

Hogy köszöntésünkben lélek legyen --

Vihartépett fák -- ágainkon mégis

Vadgalamb búg és Békesség terem.

Békesség: köszöntésünk ez legyen.

Békesség Istentôl.


Reményik Sándor: Fáklya verem elôtt
Reményik Sándor: Fáklya verem elôtt	Versek

Talán csatornát javítottak.

Tán repedt csövet forrasztottak össze.

A város földalatti erei

Megpattantak valahol, azt keresték.

Dolgoztak napestig térdig lucsokban.

Azután hazamentek.

Utánuk tátva maradt egy veremszáj.

Fáklyát tûztek a verem szája mellé,

Lobog.

Hányszor láttam így éjjel útközépen

Fáklyát verem elôtt!

Mért nem tudok most nyugton továbbmenni?

Sötét lelkembôl sötét éji pillék

Kirajzanak.

Kergetôznek a piros jel körül

Lobog!

Lobog!

A vízióim körüludvarolják.

Micsoda jel!

Hány verem tátong most a nagyvilágon?

Farkasverem,

Halálverem,

Pokolverem,

Gondosan elôkészített verem.

Csak fáklya nem ég a verem elôtt.

Voltam-e én, vagytok-e ti,

Lesznek-e ôk

Ilyen magányos éji lobogás,

Vigyázz-kiáltás tévelygô felé:

Fáklya verem elôtt?

Közülünk ki fogja megérdemelni

A sírfeliratot: ,,Másnak világolt,

Amíg önmagát emésztette meg?''

Fáklya verem elôtt.

Lobog!

Lobog!

A vízióim körüludvarolják.

És felrémlik egy másik fáklya-kép.

Fáklyát tûz ki a gyôztes hadvezér

Ôs hadijog szerint

A meghódított város piacán.

Éj van, itt-ott még zajlik a tusa.

Lappang a gyilkos kétségbeesés.

A fáklya ég.

Amíg a fáklya ég,

Hajnalig talán -- várja irgalom

Azt, aki elhajítja fegyverét.

Ilyen fáklyát tûzött az Isten is

A farkasvermes világ közepébe,

A fáklya ég.

Ki tudja, meddig még?

Boldog, ki elhajítja fegyverét,

S rábízza magát gyôzelmes kezére.


Reményik Sándor: Istenarc
Reményik Sándor: Istenarc	Versek

Egy istenarc van eltemetve bennem,

Tán lét-elôtti létem emlék-képe!

Fölibe ezer réteg tornyosul,

De érzem ezer rétegen alul,

Csak nem tudom, mikép került a mélybe.

Egy istenarc van eltemetve bennem,

Néha magamban látom, néha másban,

Néha állok, mint fosztott ág, szegényen,

Ha rossz órámban eltûnik egészen

Alter-egóm az örök vándorlásban.

Egy istenarc van eltemetve bennem,

A rárakódott világ-szenny alatt.

A rámrakódott világ-szenny alól

Akarom kibányászni magamat.

Egy istenarc van eltemetve bennem,

S most ásót, csákányt ragadok.

Testvéreim, jertek, segítsetek,

Egy kapavágást ti is tegyetek,

Mert az az arc igazán én vagyok.

Egy istenarc van eltemetve bennem:

Antik szobor, tiszta, nyugodt erô.

Nem nyugszom, amíg nem hívom elô.

S bár világ-szennye rakódott reája,

Nem nyugszom, amíg nem lesz reneszánsza.


Reményik Sándor: Kegyelem
Reményik Sándor: Kegyelem	Versek

Elôször sírsz.

Azután átkozódsz.

Aztán imádkozol.

Aztán megfeszíted

Körömszakadtig maradék-erôd.

Akarsz, egetostromló akarattal --

S a lehetetlenség konok falán

Zúzod véresre koponyád.

Azután elalélsz.

S ha újra eszmélsz, mindent újra kezdesz.

Utoljára is tompa kábulattal,

Szótalanul, gondolattalanul

Mondod magadnak: mindegy, mindhiába:

A bûn, a betegség, a nyomorúság,

A mindennapi szörnyû szürkeség

Tömlöcébôl nincsen, nincsen menekvés!

S akkor -- magától -- megnyílik az ég,

Mely nem tárult ki átokra, imára,

Erô, akarat, kétségbeesés,

Bünbánat -- hasztalan ostromolták.

Akkor megnyílik magától az ég,

S egy pici csillag sétál szembe véled,

S olyan közel jön, szépen mosolyogva,

Hogy azt hiszed: a tenyeredbe hull.

Akkor -- magától -- szünik a vihar,

Akkor -- magától -- minden elcsitúl,

Akkor -- magától -- éled a remény.

Álomfáidnak minden aranyágán

Csak úgy magától -- friss gyümölcs terem.

Ez a magától: ez a Kegyelem.


Reményik Sándor: Öröktûz
Reményik Sándor: Öröktûz	Versek

Egy lángot adok, ápold, add tovább;

Csillaggal álmodik az éjszaka,

És lidércfénnyel álmodik a láp

És öröktûzzel álmodik a szívem.

Egy lángot adok, ápold, add tovább,

És gondozd híven.

Egy lángot adok, -- én is kaptam azt

Messzirôl, mint egy mennyei vígaszt,

Egy lángot, amely forraszt s összefûz,

Én jártam Vesta ledôlt templomában,

Az örök-égô lángot ott találtam,

S a lelkem lett a fehér Vesta-szûz.

Földindulás volt, megindult a hegy,

És eltemette a kis templomot,

De a lángot nem bírta eltemetni,

Én égve leltem ott;

És hozzá imádkoztam s benne hittem

S mint a lovag a Szent Sírról a gyertyát:

Én égve hazavittem.

Azóta szívem mélyén ég, ragyog

A viharfújta, széllengette láng,

És el nem oltják semmi viharok.

Egy lángot adok, ápold, add tovább;

Csillaggal álmodik az éjszaka,

És lidércfénnyel álmodik a láp,

És öröktûzzel álmodik a szívem.

Egy lángot adok, ápold, add tovább

És gondozd híven...


Sík Sándor: Ments meg Uram!
Sík Sándor: Ments meg Uram!	Versek

A virágtalan, gyümölcstelen ágtól,

A meddôségtôl, lanyhaságtól,

A naptalan és esôtelen égtôl:

Ments meg Uram a szürkeségtôl!

Édes az ifjak méntás koszorúja,

Fehér öregek aranyos borúja,

Virága van tavasznak, télnek:

Ne engedj Uram koravénnek!

Csak attól ments meg, keresôk Barátja,

Hogy ne nézzek se elôre, se hátra.

Tartsd rajtam szent, nyugtalan ujjad,

Ne tûrd, Uram, hogy bezáruljak!

Ne hagyj Uram megülepednem,

Sem eszmében, sem kényelemben.

Ne türj megállni az ostoba van-nál,

S nem vágyni többre kis mái magamnál.

Ha jönni talál olyan óra,

Hogy megzökkenne vágyam mutatója,

Kezem kezedben ha kezdene hûlni,

Más örömén ha nem tudnék örülni,

Ha elapadna könnyem a más bûnén,

A minden mozgást érezni ha szûnném,

Az a nap Uram hadd legyen a végsô:

Szabadíts meg a szürkeségtôl!


Szabó Lôrinc: Biztató a tavaszban
Szabó Lôrinc: Biztató a tavaszban	Versek

Töröld könnyed, gyûrd le fájdalmadat,

te nem azért vagy, hogy odaragadj

ügyhöz, multhoz, amely nem a tiéd,

és dac poshasszon és keserûség.

Kaptál ütleget, kaptál eleget

(légy keresztény  s mondd: érdemelteket,

s könnyülsz tôle!)... Most ne vélt igazad

emlegesd, s ne a hibát, a zavart

(az is benned volt!): nézd a rétet, a

nagy fényt, a Feltámadást!... Tavasza

jött ujra a földednek: nézd a nép

dolgozik, szépül a város és vidék:

nem árt, hogy eltûnt sok gôg, régi copf,

s jobb lesz a jó, ha te is akarod,

ha igazán...: másét és magadét,

úgy gyógyítod ama ezer sebét,

ha az csordítja megnyugvó szíved,

ami sosem elég, a Szeretet!


Túrmezei Erzsébet: Most élni -- küldetés!
Túrmezei Erzsébet: Most élni -- küldetés!	Versek

Most élni -- küldetés!

Elfogadni -- alázat.

Ez az én századom:

ez a rohanó, véres huszadik század.

Legelején érkeztem.

Egy világháború átkos árnyéka

már gyermekéveimre ráhullt…

s ma viharszárnyakon

már vége felé száguld.

Atomkor százada lett.

Észbontó kérdések kavarognak,

és nincsen felelet.

Két világháború véres emléke

sikoltja bennünk: Béke, béke!

Mért kellene gyûlölnünk, ölnünk?!

Világûrbe törünk, s pusztul a Földünk.

Soha nem tudtunk ilyen sokat,

és soha ilyen keveset.

Feledésbe hulló szavak:

testvér, irgalom, szeretet.

Viharzúgásba vész halk énekem.

S most élni küldetés,

mert így rendelte Isten énnekem?!

Ô egyszer számonkéri küldetésem,

s ítél felettem:

hogyan szolgáltam és hogyan szerettem…

a szabadulás egyetlenegy útját,

Jézus Krisztust, hirdetni szóval, tettel

hogyan siettem!

Még itt vagyok, s most élni -- küldetés!

Embermilliárdok kis porszeme,

emberóceán kicsi cseppje, én,

amit tettem és amit tehetek,

olyan kevés!

Vége felé viharzik a század,

vége felé lehellet-életem.

Köszönöm, Krisztusom,

hogy ezt a lehelletnyi életet

ma újra

csodatévô kezedbe tehetem.

Továbbsodor magával

századom, ez a viharszárnyú század.

Most élni -- küldetés!

Elfogadni -- alázat.

Szívemet Krisztushoz emelem.

Enyém a küldetés.

Övé  kegyelem.


Weöres Sándor: Ábrahám áldozása
Weöres Sándor: Ábrahám áldozása	Versek

Izsáknak hátán rôzseköteg

s én hozom a lángot az éjben.

Szent bérced, Uram, rideg-meredek.

Szikláin az ûrbe fölértem.

Kifullad a mell, elcsuklik a térd,

megroskad aki a csúcsra fölért,

metszô nyilalás a szívében.

Elhoztam a kést és egy-fiamat,

hogy törlôdjék az adósság.

Máglyámon a lángoszlop kifakad

mint ágon a nyíló rózsák.

Ott fönn mindent beborít a halál,

ébren csak a hûség csillaga áll,

hûs csillagod, állandóság.

Parancs-szavadat dördülte az ég:

Izsákom, kicsi cselédem

áldozzam néked. Nem hiszi még,

hogy atyja a gyilkosa légyen.

Tiéd a legbölcsebb akarat,

jótetteiden szeplô nem akad,

érzem, vallom, de nem értem.

Kérdezte Izsákom: ,,Édes apám,

itt vagy te a tûzzel, a késsel,

de hol van az áldozat? édes apám,

kit vágsz, mit vágsz le a késsel?''

Feleltem néki: ,,Gondos az Úr,

kis bárányt küld ide áldozatúl,

azt vágom majd le a késsel.''

Gyermekgyilkos mindannyi szülô:

nem-lévôt létbe rántott

és meghal aki e világra kijô --

Te rended ez így: legyen áldott.

Parancsod, Uram: kit egy éj gyönyörén

megöltem már, másodszor is én

öljem meg e gyermek Izsákot.

Parancsod, Uram, szentség nekem.

Nem kérdezem én, mivégre,

pengémet a gyönge torokra teszem,

pernyén sercegjen a vére!

Majd hajnalod újra fejemre hull

s mint elszáradt fa magtalanul

tárulok a sugaras égre.

Jó vagy -- tudom én, de nem érthetem:

ím nyílik a mennyek boltja

és éledez, örvend, zeng a szívem!

gödölyét küldtél a bokorra:

minket fölemelsz és áldozatúl

értünk ártatlan gödölye hull

vergôdve a vérbe, pokolba.


Weöres Sándor: Ha majd testemre rög borul
Weöres Sándor: Ha majd testemre rög borul	Versek

Ha majd testemre rög borul,

tán szótlanul

beszél hozzám az Úr,

tán szótlanul beszél hozzám az Úr

a sorson messze túl --

És apró lángom énekel

és így felel:

,,Híven végezni el

mit rám bízol: sem távol, sem közel

más vágyam nincs nekem.

Ha ezzel szolgálnám javad:

a poklokat,

nem múló kínokat,

mikor tüdô, verôér, szív ugat,

mind-mind lelkemre add.

Ahol házadtól elszakadt

léptem haladt:

a te fény-járt utad?

vagy sárkány-vágta ösvény, ferde, vad?

-- de ládd szándékomat.

Vágyam csak ez -- más semmi sem:

hûségesen

munkálni mûveden,

ahogy parány-erômmel érthetem.

És mást ne adj nekem.''


Weöres Sándor: Naplójegyzet
Weöres Sándor: Naplójegyzet	Versek

Egy idô óta érezem magamban:

Kezdem sajnálni mástól, mi enyém.

Ki bármit bárkinek örömmel adtam,

fösvénység bujkál vérem rejtekén.

Ha jössz: ebéddel, borral megkínállak

s valami visszavonná sírva bennem.

Szívemben bujkál egy vézna vadállat,

mint kullogó farkas a rengetegben.

A durva földi-jóhoz mi közöm,

ki égi dolgok közelében élek?

a hajlam nem kérdi: üvöltve jön,

sápadtan reszket elôtte a lélek.

E vers szerzôje olyan vágyna lenni,

kit földi öröm sose melegít,

kinek másokra nincs szüksége semmi

s mert vágytalan, hát másokon segít.

Mint ki az Úrnak épít palotát

s egyszer csak hall a mélybôl gyönge neszt

és kôlapok közt, padló-résen át

a talaj nedve csörgedezni kezd:

bevallom, így járok ujra meg ujra

ki önmagamban szentélyt építek.

Falamat a forrás sziszegve fúrja

s hol hô repeszti, hol meg a hideg.


Weöres Sándor: Vonj sugaradba
Weöres Sándor: Vonj sugaradba	Versek

Vonj sugaradba, Istenem!

mint madár a fészkére, szállnék hozzád,

de látod, a rét örömei közt

elpattant a szárnyam csontja.

Végy kosaradba, Istenem!

mint hal a horogra, sietnék hozzád,

de látod, a gyûrûzô mélynek

rám-tekeredett ezernyi hínárja.

Lelkemet mért áztatod

maró-lúgban évek óta,

ha sose végzel a mosással?

Kondérodban a tüzes lé

minek fortyog körülöttem,

ha sohase puhulok meg?

Mit akarsz szôni belôlem,

ha mindig elmállok, mint a szecska?

Gonoszaid megtérnek, de hozzám

sose jön el a te országod.

Szívemet kétféle húzás tépi,

egyre lyukasabb, egyre zavartabb --

ládd-e, sokszor már azt se tudom,

melyik a te horgod zsinegje

s melyik a mélység inda-köteléke.

Vonj hevesebben! ön-erômbôl

nem jutok én soha hozzád.


1. 	kiadás Stuttgart, 1983.

      A Stuttgarti Magyar Protestáns Gyülekezet kiadása.

2. 	kiadás Bietigheim, 1990.

      A Magyar Cserkész Szövetség 1. (európai) Kerületének kiadása.

3. 	kiadás, 1998

       Külföldi Magyar Cserkészszövetség


Elôszó a könyv 3., elektronikus kiadásához

Elôszó a könyv 3., elektronikus kiadásához (verziószám: 1.0)

,,Elektronikus formában'' adjuk ki a ,,Vezetôk kézikönyve'' harmadik kiadását. A második kiadás az utolsó darabig elfogyott. Ugye, nem kell bizonygatnunk, hogy milyen szívesen teszünk eleget ennek az újrakiadási szükségletnek?! Örülünk, hogy segédkönyvünket egyre nagyobb körben használják az ifjúsági vezetôk -- keleten és nyugaton egyaránt.

Jézus nevében köszöntjük kézikönyvünk olvasóit és használóit.

Stuttgart 1998. ádventjében.

Gémes Pál cscst., ev. lelkész

Copyright 1998 by Gémes Pál és Hungarian Scout Association in Exteris. All rights reserved

Tilos a program bárminemû sokszorosítása, felhasználása.

A program másolása, terjesztése megengedett és ingyenes a Magyar Cserkészszövetségek (beleértve az összes kárpát-medencei és a külföldi szövetségeket) keretein belül és kizárólag cserkészcélra.

A programmal kapcsolatos bárminemû kérdéssel a Külföldi Magyar Cserkészszövetség címén -- Külföldi Magyar Cserkészszövetség, P.O. Box 68, Garfield, NJ 07026-0068, USA -- lehet a program készítôivel felvenni a kapcsolatot.


Az Elektronikus Cserkész Könyvtár

Az Elektronikus Cserkész Könyvtárat a Külföldi Magyar Cserkészszövetség hozta létre, hogy a mai kor követelményeinek és lehetôségeinek megfelelôen elektronikus formában is a cserkészvezetôk és cserkészek rendelkezésére bocsássa a cserkészet könyveit, különféle kiadványait. Az elektronikus kiadás felgyorsítja az anyagok szétosztását a világ sok helyén élô magyar cserkészeknek, és nagy mértékben csökkenti a publikálással járó költségeket. A Könyvtár kötetei számítógépes lemezen rendelhetôk meg a Szövetség központjától (címe: Külföldi Magyar Cserkészszövetség, P.O. Box 68, Garfield, NJ 07026-0068, USA) vagy az Interneten keresztül is letölthetôk (http://www.hungary.com/kmcssz).

A Könyvtár köteteit cserkészcélra -- a helyi Magyar Cserkészszövetség kereteiben belül -- szabadon lehet másolni, terjeszteni, felhasználni. Nem cserkészcélra a programok bárminemû felhasználása tilos. A szerzôi joggal kapcsolatos kérdésekben, kérjük, forduljon a Cserkészszövetséghez a fenti címen.

A Könyvtár programjai a jól ismert Windows-féle Help (Súgó) file formájában adják közre az anyagokat. Az ott megszokott és jól ismert módon kell a könyveket olvasni, nyomtatni és átmásolni egy szövegszerkesztô nyitott dokumentumába. A programokat bármilyen Windows operációs rendszerben lehet futtatni (Windows 3.1, 95, NT). Nyissunk egy alkönyvtárat (subdirectory) ECSK (Elektronikus Cserkész Könyvtár) néven a számítógép merev lemezén (hard disk), és másoljuk oda a Könyvtárból kapott file-okat. A programokat azután elindíthatjuk úgy, hogy rákattintunk a megfelelô file nevére (a filekezelôben - File Managerben Windows 3.1 esetén, illetve a kutatóban - Explorerben Windows 95 és NT esetén), vagy beírjuk a file nevét a Futás (Run) utasításba. A Windows 3.1 operációs rendszerben ikont is készíthetünk, és akkor a program indítása egyszerûen az ikonra való kattintás. A Windows 3.1 ikonjához hasonlóan a Windows 95 és NT operációs rendszerekben rövidítést (shortcut) állíthatunk fel a program egyszerû indításához. Az ikon illetve rövidítés felállítását a fejezet végén mutatjuk be.

A programmal kapcsolatos bármilyen észrevételt, javítást, javaslatot szívesen fogadunk és kérünk. Azokat is a Cserkészszövetség fenti címére kérjük eljuttatni. Egyúttal kérünk segítséget is régebbi kiadványok számítógépbe vitelére is. Jelentkezni ugyanott lehet.

Ikon felállítása a Windows 3.1 operációs rendszerben

Feltételezzük, hogy a Könyvtár megfelelô file-jai az ECSK alkönyvtárban vannak. Angol nyelvû gépen a következôket kell végrehajtani:

A Program Managerben a File, New és Program Item utasításokat választjuk. A kinyíló window-ba pedig begépeljük:

Az ikon képét a megfelelô .ICO kiterjesztésû file adja. Magyar nyelvû gépen a Programkezelôben a File, Új, Program utasításokat nyomjuk le, majd begépeljük:

Az ikon az aktív program csoportban (program group) keletkezik. Ezután az ikonra való kattintással is el lehet indítani a programot.

Rövidítés felállítása a Windows 95, NT operációs rendszerben

Feltételezzük, hogy a Könyvtár megfelelô file-jai az ECSK alkönyvtárban vannak. Angol nyelvû gépen a következôket kell végrehajtani:

A jobb oldali egér gombbal a Desktopra kattintunk, és a New, Shortcut utasításokat választjuk. A kinyíló window-ba pedig begépeljük:

Megnyomjuk a Next gombot és a következô window-ba beírjuk a könyv címét:

A rövidítés ezzel elkészült, de a standard ikonnal, amit megváltoztathatunk a könyv saját ikonjára. A könyv rövidítését tesszük az aktív rövidítéssé, és a jobb oldali egér gombbal megint a Desktopra kattintunk, és a Properties, Shortcut, Change Icon, Browse utasításokat választjuk. Ezután megjelöljük a program ikonját, ami a megfelelô .ICO kiterjesztésû file, és rákattintunk az Open, OK, Apply és Close gombokra. Ezzel felállítottuk a rövidítést a könyv saját ikonjával, és a program indítása a rövidítésre való egyszerû kattintás.


Külföldi Magyar Cserkészszövetség

P.O. Box 68

Garfield, NJ 07026-0068

USA

drótposta (e-mail): LendvaImre@aol.com